113 
szettud. Közlöny 41 153 ik füzetében a következőket írja róla : — „Asehir 
Malimét, bokharai kereskedő, a ki a múlt század második felében a 
Kirgiz pusztát, kereskedelmi ügyekben, többször beutazta, felfedezett ott 
egy sajátságos, z ld, kristályosodott ásványt, melyet ő, hir szerint, vas¬ 
vitriolnak tartott, és a melyből Szemipa'atinszk városába is vitt ma¬ 
gával nehány darabot. Tőle kapott Bogdanow tábornok egy pél¬ 
dányt, és azt 1785-ben Szt.-Pétervárra vitte, ahol Fér bér, akadémi¬ 
kus, a Crell-féle Chemiai Annalisokban mint smaragdot irta le. Körülbelül 
ugyanazon időben Bent ham, orosz katonai szolgálatban álló angol, 
szintén beutazta a Krigiz-pusztát. Ennek Asehir Malimét Kariakowszki 
előőrsnél különféle rézérczeket mutatott, melyeket ő, állítása szerint, az 
előőrstől déli irányban 300 versztuyi távolságban, a pusztának egy 
elhagyott rézbányájában talált. Az érczek között voltak az említett zöld 
kristályok is. Minthogy a gyönyörű szín alapján ezeket Bentham is 
valódi smaragdnak tartotta, óhajtotta volna a termőhelyét közelebbről 
megvizsgálni. E czélra Asehir és két kirgiz társaságában, 20 kozák 
katona kísérete mellett az állítólagos termőhelyre indult a pusztába, a 
hol a kutatásokat mindjárt meg is indította. Azonban már a következő 
napon fölfegyverkezett kirgizek visszakergették az egész expedicziót. 
A néhány kristálykát, melyeket Bentham Szt.-Pétervárra vitt, szintén a 
valódi smaragd egyik válfajának tartották, és Aschirit-uak nevezték cl. 
Haiiy ugyanezt az ásványt „Dioptas" névvel jelölte, és Vauque- 
1 i n hibás elemzése alapján kovasavas rézoxydból, szénsavas mészből 
meg vízből állónak tartotta. Minthogy Bentham mappa nélkül utazott 
a pusztában és Asehir meghalt volt, ez érdekes ásványnak termőhelyé¬ 
ről sokáig nem lehetett semmi biztosat tudni, mig a huszas években 
Se hangin bányamérnök véletlenül szerencsésen ismét felfedezte a 
sivár pusztában. Az Ural és az AÍtái között, Altyn-Szu folyó mellett, az 
Altyn Tübet dombok mészköveiben fordulnak elő az élénk színű, sma¬ 
ragdzöld kristályszemek beágyazva. A kirgizek hir szerint mint amuletet 
hordják e köveket maguknál és mindenféle betegségek ellen hasz¬ 
nálják. Jelenleg már pontosan ismerjük ez ásvány alkatát, a mennyiben 
tudjuk, hogy kovasavas rézoxydból meg vízből áll, és hogy kristályai 
hatszöges oszlopot képeznek, melyeknek végeit három-három rhomboé- 
der-lap zárja be. Az orosz arisztokraczia ezt az ékkövet gyűrűkének 
csiszolva előszeretettel viseli és Oroszországban „r éz-smaragdnak“ 
nevezik, habár színén kívül semmije sincs, a minek alapján ezzel az 
elsőrangú drágakővel össze lehetne hasonlítani. 4- 
„Ezt az ásványt, úgymond Krenner, hazánkban is fölfedeztem 
Rézbányáról, Biharmegyéből, és pedig a 30—40-es évekből származó 
érezdarabokon. Rézbányán kívül alig vau hazánknak egy-egy más bá- 
