(> FKANZÉ REZSŐ : 
hogy ezt vasoxydhydrat okozza, mely a sejtfalakat vagy rozsdaszinű kéreg¬ 
gel vonja be, vagy pedig beivódik a sejtfalba és ezt egész tömegében bar¬ 
nára színezi.* 
A vaucheria faját, mivel oogoniumokat és antheridiumokat nem lát¬ 
tam, nem határozhattam meg; a méretek (átmérő 78 [a) leginkább a minde¬ 
nütt közönséges Vaucheria sessilis (Vaucher) I). C.-éivel egyeznek meg. 
Ezen vaucheria, mely a synedrákkal együtt a gánóczi confervites fötö- 
meget képezi, ezen előfordulási módja miatt is igen érdekes. Vaucheriák 
ugyan igen fiatal alluvialis rétegekből, mint ügynevezett papiragyag ** 
ismeretesek, de ott igen vékony összenyomott rétegeket — hasonlóan az 
u. n. meteorpapirhoz, mely szintén moszatokból áll — képeznek, nem pedig 
oly nagy vaskos tömegeket, mint a gánóczi confervitesben. 
A vaucherián kivül a második uralkodó alak a Synedra. 
Ez 20 egész 100 és még több egyénekből álló csoportokban ült oly 
szorosan a vaucheriafonalokon, hogy többnyire még a sósav által okozott 
igen erőteljes pezsgés sem bírta a sejteket leszakítani. 
A sejtek hossza középszámban 85 u, szélességeik pedig 10 [a ; a sejtek 
övszalagoldala csúcsosan kilnízott (I. táb. 4. ábra), a hosszúság egy mm-jére 
pedig 160 sáv esik. Ezek mind oly jelek, melyek arra mutatnak, hogy a Synedra 
Ulna Ehrbg. oly közeli rokonával, a Synedra oxyrhynchus, Kg- el (I. táb. 4—6 
ábra) van dolgunk, mely a Synedra Ulna, capitata, acuta és más fajok 
társaságában az újabb tertiár- és quartár képződményekben gyakori.*** 
A sejtek aránylag igen jól vannak megtartva, csaknem mindegyikeben 
meglátszott az endochromlemezek egy-két maradéka (I. táb. 4, 5, 6. ábra, e), 
mely minthogy a víz a sejtek elhalása után a phycoxanthint kivonta, sötét¬ 
zöldnek mutatkozott. Némely sejtben ezenkívül feltűnt még egy vagy 
néhány zsírfényű szemcse is (I. táb. 5 ábra o ), melyről valószínű, hogy 
olajcsepp. 
Érdekesek a meglehetősen gyakran kifejlődött rendellenességek, melyek 
többnyire abban nyilvánulnak, hogy a sejtek az osztódás alkalmával a sejt¬ 
hártya felső részén nem fejlődtek ki tökéletesen, minek megfelelően azután 
az egész sejt a rendellenes kiképződéshez alkalmazkodott; a sávok az elgör- 
bülés helyén nem jutottak kellő kifejlődésre és ott sokkal rövidebbek, 
mint a sejt más részén. (I. táb. 6. ábra). Egy másik, meg gyakrabban elő¬ 
forduló elváltozás az, hogy a sejtek, melyek többnyire egy középpont körül 
* ügy látszik, liogy idegen anyagnak ilynemű lerakodása nem ritka jelenség;, 
így pl. egy tócsában, melynek partját helyenként szénpor borította, Anthophysa 
veqetans egyéneit találtam, melyek kocsányai koromfeketék voltak. Itt is rakódtak 
le a szénrészecskék a kocsánynyelekbe. 
** N. Wille. Vaucheriaceae. Engler n. Prantl. Die natürliehen Pflanzenfami- 
lien. Lieferung 4ti. pag. 134. 
Schimper und Z itt ki,. Haudbuch dér Paleontologie 1879, II. Bd. pag. 20. 
