A GÁNÓCZI C0NFERV1TESEK. 
11 
jó conserválás miatt, mely a sejtekben még a chlorophyll nyomait is 
engedte felismerhetni. 
Vizsgálataim befejeztével meg alkalmam volt, megvizsgálhatni egy 
második Gánócz vidékéről származó confervites darabot, melyet dr. Staub 
J 885-ben gyűjtött. Ezen külső részén helyenként földdel borított körül- 
belől marok nagyságúi darab szintén vaucheria-fonalakból állott, melyek 
azonban sokkal jobban voltak mészszel incrustálva, mint az előbbiekben 
ismertett confervites darab fonalai. Egyébiránt az egész képlet öregebb kép¬ 
ződménynek látszik. 
A moszatfonalakhoz helyenként számos Synedra oxyrynchus tapadt, 
habár nem oly tömegesen mint a másik darab Vaucberiáira. Ellenben igen 
gyakoriak voltak a Pinnularia major Sm. hosszú pánczélai, melyek sokszor 
már szét voltak esve, máskor de csak ritkán, még egyes endochromlemez kék 
nyomaival is. Ezenkívül néhányszor leltem a Stauroneis anceps Eheb., 
pánczélait, valamint egy közelebbről meg nem határozható, talán Encyo- 
nema töredékét is. Érdekes, hogy ezen moszatok társaságában egy édes¬ 
vízi monothalam rhizopoda, a Difflugia globulosa Duj. héjjait is találtam, 
ügy hogy egészben véve a következő alakokat constatálhattam: 
Synedra oxyrhynchus Ivó. 
Achnanthes minutissima Kg. 
A. exilis Kg. 
Pinnularia major Sm. 
Stauroneis anceps Eheb. 
Encyonema sp. 
Vaucheria sp. 
Conferva bombycina Ag. var. minor Wille. 
és Difflugia, globulosa Duj. 
Nem lesz érdektelen, e helyen Oohn F. megtigyeléseire emlékeztetni, a 
melyeket Olaszországban a travertin képződésére vonatkozólag tett (Neues Jahrbuch 
für Min. etc. Jlirg. 1864. S. 580—610). A római campagnaban fekszik Tivoli régi 
városa az apennin nyugati lejtőjén. A hegység itt is, mint majdnem áz egész 
apennin mészkőből áll. Vizei a hegység fővölgyét elfoglaló Aviene-be folynak és ezzel 
együtt a völgy legalsóbb emeletéről mélyen bevágódó szorosba esnek, így képezvén 
Tivoli híres zuhatagait. Ezen zuhatagok volt és jelenlegi medre minden pontján a 
«travertin» nevű kőzettel van borítva, mely kőzet még mai nap is képződik. Minden 
a folyam medrében és vizében fekvő tárgy többé-kevésbé vastag mészburokban van. 
E mészburok annyira áthatja a növények egész szervezetét, hogy midőn annak szerves 
része elhal, testének alakja a mészben megörökítve marad. Ez azonban téves nézet 
volna, ha valaki a vízben élő növényekre nézve is azt hinné, hogy a mész egyszerűen 
a vízből a növény testére lecsapódik és ilyformán képezné az idő folytán a meszes 
burkot, amely folyamat a cseppkő képződésére emlékeztetne. Ellenkezőleg azt lehet 
tapasztalni, hogy maga a növények életműködése folytán kényszerül a mész a növé- 
(II) 
