12 
FRANZÉ REZSŐ : A GÁNÓCZI CONFERVITESEK. 
nyék szervezetében lerakodni. Egy minden nap megfigyelhető jelenség az, hogy még 
olyan tízben is, mely kevés szénsavas meszet, de aránylag sok szénsavat tartalmaz, a 
benne élő növények mészburkot vesznek föl. A pocsolyáinkban, vízárkainkban 
tenyésző növények javarésze többé-kevésbé vastag mészkéregben van, mi által száraik 
és leveleik gyakran törékenyekké lesznek. De egy nevezetes mozzanatról nem szabad 
megfeledkezni, hogy itt is az egyes növényfajok faji tulajdonságainak is van be¬ 
folyása. Egy és ugyanazon családhoz tartozó fajok e tekintetben különböző magatar¬ 
tást tanúsíthatnak; így a characeáklioz tartozó nitella- fajok sohasem vesznek föl mész- 
burkot; ellenben az ugyanazon családhoz tartozó és velők együtt élő charák rendesen 
elmeszesednek. Tudva van, hogy a növények a szénsav nagy mennyiségére szorulnak, 
mert táplálkozási folyamatukhoz a szénre szükségük van; a szárazföldi növények a 
szénsavat a levegőből nyerik; a vízben élők pedig a vízből; ez által azonban meg¬ 
fosztják a vízben levő szénsavas meszet oldó erejétől és ily módon kényszerítik azt a 
növény sejtjei között kikristályosodni, minthogy a szénsavas mész tiszta vízben majd¬ 
nem oldhatatlan és oldóképességét csak akkor nyeri, ha a víz a szénsavas mész min¬ 
den aequivalense részére legalább egy sequivalens szabad szénsavat is tartalmaz, mely 
azzal oldható kettedszénsavas mészszé vegyül. Minél gazdagabb tehát a víz szénsavban, 
annál több meszet is bír föloldani, de a kettedszénsavas mészben foglalt szénsav fele 
olyan lazán van lekötve, hogy idővel magától is a levegőbe diffundál és pedig annál 
gyorsabban, minél magasabb a hőmérsék, de ez által egyszersmind az oldott mész 
lecsapódását is segíti elő. 
Ebből világosan kitűnik az, hogy a vízben élő növények mintegy kényszerítik 
a meszet lecsapódásra, mihelyest a vízben nincs annyi szabad szénsav, mely egyrészt 
a növények szükségletét fedezhetné, de másrészt a meszet is bírná oldatban tartani. 
Cohn itt még a tenger szerves életére is hivatkozik. A tenger vize ugyanis igen sze¬ 
gény szénsavas mészben, de aránylag véve dúsgazdag szaban szénsavban; sokkal több 
van belőle, mint a mennyi szükséges arra, hogy a meszet oldatban tartsa és így magya¬ 
rázhatók meg ama sajátságos alakzatok, melyeket bizonyos a tenger vizében élő moszatok 
nagy száma ehneszesedés folytán mutat; elég ha a geológusokat itt az előttök jól ismeretes 
lithothamniumokra . figyelmeztetjük. így tehát a növények magok szolgáltatják a mész 
lecsapódására az indító okot; a növény halála után a mészburok további nagyobbo¬ 
dása már a növénytől függetlenül megy végbe. Ha a fiatal mészkéreg likacsaiban 
levő vízben foglalt oldott mész kikristályosodott, akkor a likacsokban hátramaradt 
tiszta víz az endosmotikus egyensúly törvényei szerint a környező folyóvíz mészolda- 
tából addig vesz föl kettedszénsavas meszet, míg megint előbbeni tömöttségét vissza¬ 
nyerte. Ezen fölvett mésznek xijbóli kikristályosodása után az egész folyamat ismétlő¬ 
dik addig, míg a tufa capilláris likacsai az őket körülömlő mésztartalmú vizet föl- 
vehetik. Staub. 
Az I. tábla- magyarázata. 
Valamennyi ábra természet után van rajzolva. A betűk jelentése a következő: 
c — clilorophor; o = olaj cseppek; 
a = endocliromlemezek; p = pyrenoid. 
1. ábra. Conferva bombycina Ag. var. minor Wille. Mikr. Seibert Obj. V. Oc. 0. 
Nagyítás 200. 
2. « Egy Chlorophycea (Chlamydomotias ?) fejlődési stádiuma. Mikr. Reichert. 
Obj. VII. Oc. IV. Nagyítás 650. 
3. « Protococcus infusionum Kirch. Mikr. Reichert, nagyítás 650. 
4 — 6. « Synedra oxyrhynchus Ivg. 
