A RÓMAIAK KŐBÁNYÁSZATA. 
15 
rius, 1 Juno, 2 Hercules, 3 Nemesis, 4 Silvanus 5 szentélyei mellett, Azizus bonus 
puer, 6 Isis és Serapis, 7 sőt az ezerkarú myrionomia Isis 8 és a keleti telepesekkel 
átplántált Mythra 9 cultus is külön templomokban részesültek. Dianának két oltárát 
(Erdélyi muzenmegy. 1877. IV. 147. és 145.1. Ephem. epigr. IY. 62.1.) ismerjük, Liber 
páter et libera mater szintén tiszteletben részesült (Erdélyi muzeumegy. 1877. IV. 
145. 1.) de még a katonai iskola geniusának is áldozatot hoztak (Genio Scholarum 
beneficiario sub Octavio Juliano legato Augusti C. I. L. Hl. 876. sz. felirat a tordai 
templom mögött az utczán látható felirat). 
Ennyiféle cultus az ehhez tartozó monumentális épületekkel házi- és útszéli 
oltárokkal már magában sok kőanyagot és ügyes lapidariust és artifexet igényelt; 
ezenfelül még a síremlékek sokfélesége s a magasfokú civilisatióval járó fényűzés 
mind amaz alkotásai, melyek a kőfaragásnak virágzását lehetségessé tették. 
Valóban a tordamellékieknél terjedelmesebb és szebben művelt kőbányákat 
csakis Hunyadmegye területén a tartományi székváros közelében találunk. Potaissa 
számára a hírneves Tordahasadék keleti nyílásánál aknázták azt a kitünően meg¬ 
munkálható mészmárgát, mely Torda utczáin annyiféle alakban kelti fel az idegen 
figyelmét, s mely építőanyagként vagy síremlék és vallási emléktárgyak alakjában 
másfélezer év viharaival daczolt. 
A tordai hasadékhoz már ezért is érdemes kilátogatni. Rendesen az Aranyos 
bal partján haladó mezei utat követik Mészkő faluig, vagy a Parde patak völgyén 
hatolnak a tordai hasadékhoz szolgáló fennsíkra, avagy Uj-Tordán fel a szindi 
patak völgyén tartanak Szind faluig s onnan a hegyháton csapnak a tordai hasa¬ 
dékhoz. 
A tordai hegyvonal gerinczét felépítő felső jurakorbeli sárgás vagy szürkés¬ 
fehér tömör mészkő pados rétegei 20—60°-nyi ENy dőléssel a torda-kolozsvári 
országutnál ifjú tertiaerrétegek vékony takarója alatt kezdődnek és a túr-koppándi 
hasadékban tárulnak először fel. Ezen hasadéktól délre a hegyvonulat bemélyedő 
nyergén ismét tertiaerrétegek alá bukik a mész, hogy alig pár kilométerrel odább 
a sokszor emlegetett Torda-hasadék két oldalának ábrándos alakzatokban kiváló 
síkfalain és tornyos képződéseiben annál meglepőbben előtérbe léphessen. A tordai 
hasadékon túl folyvást keskenyedőleg dél-délnyugatra ismét ifjabb tertiaer takaró 
alatt húzódva éri el Borrévnél az Aranyos völgyét s az itt felmeredő szirtes alak¬ 
zatok Toroczkónak folytatódnak. Ezen hegyvonulat mindkét lejtőjén a hegyvonu¬ 
lattól legfeljebb 10°-kal kifelé dőlve és a mezőségi tályag felé gipsztelepek vonulata 
által kísérve helyenkint iíjabb mésziszap által összeragasztott juramész- és augit- 
porphyrit-törmeléktől vagy kavicsoktól breccia- és conglomerátszerű, többször azon- 
883. 888. végre Orbán Balázs: Torda és környéke 76. lapján 113. sz. a. az úgyszintén, 
a 93., 94., 95. 97. Ephemeris epigr. II. köt. 304. lapja után és általam közölve egy az 
Archaeol. epigr. Mittheil. aus Oesterreich-Ungarn 1889. évf. 
1 G. I. L. III. 897. és 898. Marti consentienti sacrum Hermias dedicavit. 
2 Téglás G., Arcliaeol. epigr. Mittheil. IX. évf. I. fűz. 243—-244. 1. 
8 C. I. L. III. 877. Herculi invicto. — 4 C. I. L. III. 902. — 5 C. I. L. III. 
903. Silvano sacrum. — 6 C. I. L. III. 875. — 7 C. I. L. III. 881. — 8 C. I. L. III. 
882. — 9 C. I. L. III., 870., 890., 900., SOI., 937. 
(15) 
