44 
TÁRSULATI ÜGYEK. 
tagadta mind haláláig; mert a tőle leirt első majom-fajt, az akkori ismeretek 
világánál, egy kisebbszerű (nyúl-nagyságú) vastagbőrű állatnak tartotta. Az első 
fosszil majom-állkapocs töredékét négy évvel Cuvier halála után, 1836-ban találták 
a kelet-indiai Sivalik-balmok felső mioczén (illetve alsó plioczén) rétegeiben. Ezt 
követte 1838-ban az Athéné melletti Pikermi bámulatos gazdagságú csonttemető¬ 
jének felfedezése, amelyből a későbbi évek folytán igen nagyszámú alsó plioczén- 
kori ősemlősön kívül egy igen magas szervezetű majom, a Mesopithecus koponyái 
és csaknem egész csontvázai kerültek ki. Ez a Mesopithecus pentelici az élő majmok 
sorában rokonság, zoológiái rangja tekintetében a Semnopithecus és a Maccacus 
közé illeszthető, amazt koponyájának, emezt végtagjainak alkotásával közelítvén 
meg leginkább. Palasontologiai szempontból, különösen Gaudry beható kutatásai 
következtében a legszabatosabban tanulmányozott fajok egyike s az egyetlen 
fosszil majom, mely Pikermin kívül Magyarországon is előfordul a baltavári emlős 
faunában. E nagy nevezetességű leletek után mind több és több fosszil majom 
maradványait fedezték föl, elannvira, hogy jelenleg az ismeretes vagy legalább 
több-kevesebb szabatossággal megkülönböztetett fajok száma eléri az ötvenet. De 
megjegyzendő, hogy a legtöbb fajnak csupán egy-két részletét ismerjük, legtöbb- 
nyire az állkapcsát vagy annak töredékeit. A legmagasabb rendű majmokból leg¬ 
kevesebb maradt reánk, valamennyi az ifjabb harmadkor rétegeiből. Közülök az 
emberszabásúakhoz számítunk négyet: az indiai Sivalik-balmok plioczénjéből az 
afrikai csimpánzhoz igen hasonló Troglodytes sivalensis- 1 és egy orangutánszerü 
Simia- 1; a délfrancziaországi (Sansan) mioczénben, az elggi barnaszénben (Svájcz), 
az orleansi homokban s a göriachi barnaszénben előforduló Pliopithecus antiquus- 1 
és a valamennyi között legnagyobb nevezetességre vergődött Dryopithecus Fon- 
tani-t a st.-gandensi mioczénből. A többi fajok részint az ó-világi keskenv-orrúak, 
részint az új-világi széles-orrúak csoportjába, részint pedig a pseudolemurok 
áthidaló törzsébe tartoznak, mely a mai valódi majmok és a félmajmok törzsét köti 
össze egymással. A geológiai megjelenés korára nézve kijelenti az előadó, hogy a 
legalsóbb rendű majmok az eoczénben jelennek meg, míg a magasabb rendűek a 
legfelső eoczénben vagy az alsó oligoczénben (pseudolemurok), míg a keskenyorrú 
pithecusok és az emberszabásúak kizárólag a felső mioczénre s főkép a plioczénre 
szorítkoznak, úgy hogy az eddigi leletek ebben a tekintetben is azt az általános 
törvényt erősítik meg, mely a szervezetek lassú, de fokozatos fejlődését és folytonos 
tökéletesbedését írja körül. 
10. Több tárgy nem lévén, az elnök a közgyűlést berekeszti. 
Kelt Budapesten 1893 februárius hó 1-én. 
•Jegyezte 
Zimányi Károly, m. titkár. 
( 44 ) 
