FÖLDTANI KÖZLÖNY 
HAYI FOLYÓIRAT 
MAGYARORSZÁG FÖLDTANI, ÁSVÁNYTANI ÉS ŐSLÉNYTANI MEGISMERTETÉSÉRE 
S A FÖLDTANI ISMERETEK TERJESZTÉSÉRE. 
XXIII. KÖTET. 1893 ÁPRILIS-MÁJUS, 4-5. FÜZET. 
KRISTÁLYTANI VIZSGÁLATOK. ' 
Dr. ScHMIDT SÁNDOR-tÓl.* 
(Ehhez a II. tábla.) 
1. CH,N t 0 5 Na,. 
A ezímben megnevezett, tapasztalati képlettel meghatározott vegyületet 
a budapesti tudomány-egyetemi II. chemiai intézetben Győry István úr 
állította elő azon tanulmányainak folyamán, melyekről egy közlemény már 
meg is jelent.** 
E dolgozatában Győry ur egy új nitrogéntartalmú szénvegyületről 
értekezik, mely szilárd állapotban robbanós természetű, nevezetesen 180° 
C.-ra gyorsan fölmelegítve azonnal explodál, ütésre ellenben nem robban 
fel. Hat elemzés eredménye gyanánt Győry úr ezen vegyiilet tapasztalati 
formuláját a CH^N^gNa^. H„,0 kifejezéssel adja meg és megemlíti, hogy ez 
vizes oldatból szép, víztiszta kristályokban válik ki, melyek kedvező körül¬ 
mények között 1—2 cm nagyra is megnőnek. A kristályokat a víz rend¬ 
kívül könnyen oldja, alkoholban, astherben azonban teljesen oldhatlanok. 
A levegőn nemsokára mállani kezdenek, úgy hogy csak rövid ideig — nehány 
napig — tarthatók. 
Kísérleteit folytatván, Győry úr legújabban olyan kristályokat is termelt, 
melyekben víz nincs, úgy hogy tapasztalati formulájuk csak CH 4 N 4 0 5 Na 2 . 
Ez a vegyület is robbanós, Győry úr szóbeli közlése nyomán csak úgy mint 
az előbb említett vizet tartalmazó test; kristályai víztiszták, kedvező körül¬ 
mények között 1 cm nagyra sőt nagyobbra is növeszthetők, vízben könnyen 
oldhatók, alkoholban, aetherben azonban nem. Ezen utóbbi keletű vagyis 
vízmentes kristályok végre a levegőn nem változnak el, úgy hogy ellentét¬ 
ben az előbbiekkel jól eltarthatok. Ez újabb kristályokat Győry úr rendel¬ 
kezésemre bocsátván, róluk az alábbiakat közölhetem. 
* Előadta az 1892 deczember 7-én tartott szakülésen. 
** Uj nitrogéntartalmú vegyületrói. Math. és term. tud. Értesitő. Kiadja a magy. 
tud. Akadémia, IX. kötet. 313—317. Budapest, 1891. 
Földtani Közlöny XXIII. köt. 1893. (71) 
7 
