106 
A FEKETE TENGER MELYSÉGE. 
Itt azonban az agyagos talajban csakis mészszinterrel bevont mészkövet, vagy 
eltört cseppkő' darabot betemetve találtunk; csontmaradványnak nyoma se látszott. 
Különös figyelemmel voltam arra, hogy nincs-e talán az agyagos föld alatt 
egy mész-szinter réteg, mely fedőjét képezné a tulajdonképeni csonttartó rétegnek, 
mint azt több barlangban észlelték. Itt azonban ez nem fordult elő; 1,30 illetve 
1,45, 1,60 m mélységben a barlang közepe felé ásva, a tiszta helytálló mészkő¬ 
sziklára akadtam. Belátván a további ásatás sikertelenségét, ezzel felhagytam. 
Az átkutatás eredménye összefoglalva a következő: 
A szentgáli cseppkő-barlang a kisebbek közé tartozik, melyben a cseppkő¬ 
képződés még most is folytatódik, ezen képződmények azonban nagyobb¬ 
részt jelentéktelenek. Emlősök maradványai e barlangban nincsenek s csak annyi¬ 
ban bir érdekkel, mivel a Bakonyból eddigelé barlangokat nem ismeretek. 
A FEKETE TENGER MÉLYSÉGE. 
A Fekete tenger mélységének és természeti viszonyainak kutatására az 1890-ik 
évben egy expeditio indult. Az expeditio szellemi vezetője K. N. Andrusow volt,, 
kinek előleges jelentéséből, melyet az orosz földrajzi társulat közlönyének 1890-ik 
évben megjelent XXVI-ik kötetének 5-ik füzetében közöl, a következőket adjuk. 
Az első fenékpróbát (I) * Tárchánkut fok átellenében s attól némileg délre,, 
huszonkét öl mélységből vették ki. A fenékmeritő (drag) által fölszinre hozott anyag 
kékes-szürke iszap volt, tömérdek vékony héjú és törékeny kagylókkal. Látszólag a 
molluszkák ugyanazon faunája az, melyet Dzsefreisz határozott meg a Duna 
torkolatának átellenében, 45—50 öl mélységből. Ezen molluszkák közt uralkodó 
a kis Modiola phaseolina, melynek elhalt példányai violaszinűek, az élő példányok 
pedig (ebből kevés találtatott) tűalaku kinövésekkel ellátott epidermissel birnak. 
Kisebb mennyiségben találhatók a cardium éles pikkelyű bordákkal, Scrobicularia 
aiba, apró cerithium, rissoa, és trophon hihetőleg abból a fajból, amelyet Dzsef¬ 
reisz Trophon breviatus néven írt le. 
Találtattak még polychaeták, ascidiák, az ophiuridák osztályából néhány 
tengeri csillag és egy kis kovatüves szivacs, mely a modiolára volt nőve. 
A Modiola phaseolina, melyet számtalan más állat kisér, jellemezi ezen iszapot 
körülbelül 50 öl mélységig; ugyanezen iszap modiolákkal hasonló mélységben 
más állomásokon is találtatott, csakhogy néha a kékes szürke iszap vöröses vékony 
réteggel van födve. 
Az expeditio Chersontól 30 mérföldre DNy irányban állapodott meg, s ott 
a tenger mélysége 999 ölnyinek találtatott; a mérő ón onnét kis mennyiségű 
kékes szürke iszapot hozott föl. 
Junius 19-én három helyen tettek méréseket s azt találták, hogy azokon a 
mélység 1000 ölnél nagyobb (1144, 1122, 1180). Ezen pontok egyikén csak nagyon 
kevés iszapot hozhattak föl, a másik ponton pedig a mérő ón elveszett. Harmadik 
* A római számok a térképen a fenékpróba merítési helyeit mutatják. 
( 80 ) 
