IRODAKOM. 
129 
Pontusi vagy congeria emelet. Vastagsága 59,95 m kavics, homokkő, 
homokos agyag és agyagrétegek váltakozásából áll. Faunája szegény. A cardium 
genushoz tartozó alakok felismerhetők, de meg nem határozhatók, mert csak mint 
kőmagvak töredékei kerültek a felszínre. 
Szarmata emelet. Anyaga mészkő, vastagsága 34,43 m. Kövületei: 
Tapes gregaria Paktsch, 
Cardium plicatum Eichw., 
C. obsoletum Eichw. 
Mediterrán emelet. Az ide sorolt 42,96 m vastag képződményt különböző 
agyag, homok, kavics és homokkő lerakodások alkotják. Koruk meghatározására 
szolgált a 97,48 m mélységből kikerült két ostrea héj és a 100,40 m mélységtől 
kezdve egészen a 140,44 m mélységig tartó gránit, porphyr és quarz törmelékekkel 
telt homok, márga és agyagból kikerült ostrakodák és a következő foraminiferák : 
Polystomella crispa Linné, 
Rotalia Beccarii Linné. 
A gránitkavics földpátját lángkisérletileg meghatározván kitűnt, hogy a 
119 m mélységben az oligoklas, egyébütt a perthit sor az uralkodó. 
A 140,44 m mélységben a gránit éretett el, ettől kezdve a fúró a 149,72 m 
mélységig csak ezt törte, mire a fúrást abbahagyták. 
A gránit elegyrészei elváltozott állapotban vannak: a húsveres földpát el¬ 
változása kaolinos, tűalakú apatit zárványok ritkák benne; a quarz szintelen göm¬ 
bölyű darabokat képez; a csillámok közül még a biotit felismerhető. Más elegy¬ 
részek közül még a nagyon elváltozott amphibol említhető. 
A munkához a fúrólyuk földtani szelvénye és Pécs városa egy részének 
földtani térképe van mellékelve. Franzenaü Ágoston. 
(25.) Capesius J.: Mittheilungen über die Bodenverháltnisse Hermann- 
stadts auf Grund von Brunnengrabungen. (Verkandlungen und Mitthei¬ 
lungen des siebenb. Vereins für Naturwiss. Hermannstadt 1891. 41. .Jakr- 
gang p. 56.) 
Szerzőnek alkalma nyílt Nagyszeben belterületén az úgynevezett felsőváros¬ 
ban négy kútakna mélyesztésénél az áttört rétegeket tüzetesen megvizsgálhatni. 
Egészben véve valamennyi ásásnál ugyanazon viszonyok uralkodnak. Leg¬ 
felül egy 3,5—5 m vastag agyagréteg táratott fel. ezt követte egy 3—4 m vastag 
kavicspad, melynek alját két kútaknában homok, a többiekben kavicsokkal kevert 
homok képezi. Ezen diluviális lerakodások az egyik aknában neogen korú és pedig 
congeriákat magába záró márgán, egy másikban ugyanazon kövületeket hordó 
tályagon nyugszanak úgy, hogy mindenütt ezen tályag tekinthető az elért víz- 
medencze fenekének. 
A harminczas években mélyesztett két fúrás közül (az egyik a felső városi 
69 m mély, a másik az alsó városi 41,72 m mély), a felső városi a most tárgyaltak¬ 
kal a megfelelő mélységig és a lokális zavaroktól eltekintve, ugyanazon viszonyo- 
Eőldtam Közlöny XXIII. kőt. 1893. (103) 9 
