A GÁNÓCZI MÉSZTUFALERAKODÁS FLÓRÁJA. 
175 
egészen meg van töltve nagy, széles, sima fosszil levelekkel, melyeket azon¬ 
ban Stub nem határozott meg és így még nincsen eldöntve, vájjon e mész¬ 
tufa-lerakodás neogénkorú-e vagy csak egy régibb idő óta elapadt forrás 
maradványa-e? 1 
E megyeben vannak még a Pettkó János által a Kis-Kárpátokból leírt 
mésztufa-lerakodások. Térképe szerint a Holind-hegy alján É-ra, aRachstum- 
liegy alján D-re, a Sándorf és Leszkó mellett fekvő mésztufa-lerakodások 
a triaszmészböl vették anyagukat; azonban Hradist-nál fekszik a legjelen¬ 
tékenyebb. 2 
A Nyitra völgyében Családka mellett fekszik egy és Kovarcz mellett 
szintén egy; végre a malaczkai malom és Szalakúsz között is egy-egy 
lerakodás. 3 
Komárommegyében Almás és Süttő mellett feküsznek ama híres 
10—30 m vastag mészkőpadok, melyekből eddig a következő növénymarad¬ 
ványok lettek ismeretesekké: Acer Pseudoplatanus L., Populus alba L. vak. 
Bachofenii Wierzb. és Plans silvestris L. 4 
E lerakodásokkal egy korúak : 
Pest-Pilis-Solt-Kis-Kunmegyében a fő- és székvárosunk közelében és 
pedig a Duna jobb partján található mésztufa-lerakodások. Legészakibb az 
aranyhegyi a vörösvári völgy baloldalán, melynek anyagát valószínűleg a 
fölötte levő megalodus mész szolgáltatta. Ezzel talán összefüggésben állott a 
Szépvölgy keleti nyílásáról a kisczelli fensíkon levő katonai kórházig (hajdan 
kolostor) kiterjedő és még most is tekintélyes lerakodás, mely a kisczelli 
tályagon nyugszik; délen legnagyobb vastagságát, kb. 20 métert érte el, 
de mindinkább vékonyodván, az említett kórház táján 3 méterre apad és 
végre kiekül. A benne előforduló növényrészek «nád, káka, kisebb-nagyobb 
1 Stur D., Geol. Uebersickts-Aufhahme des Wassergebietes dér Waag und 
Neutra. —- Jahrbuch d. k. k. geol. Reichsanst. Wien. Bd. XI. pag. 98. 
2 Pettkó J., Jelentés Magyarországnak Marcii folyóval határos részéről, melyet 
a magyarhoni földtani társulat megbízásából 1852 őszszel földtani vizsgálat alá vett. —- 
A m. földtani társulat munkálatai. I. füzet, 1856. p. 66. 
8 A bécsi cs. kir. földtani intézet részéről kiadott térkép szerint. (Umgebun- 
gen von Tyrnau und Freistadtl; fölvették 1863-ban Hauer, Stache és Wolf.) 
4 Staub M., Földtani Közlöny. XIX. köt. 418. 1. E dolgozatomban hibásan ne¬ 
veztem el Populus alba -1 P. Wierzbickii- nek; az itt először említett Pinus silvestris L. 
kettős tűlevelét utólagosan vettem észre ugyanazon kőzetpéldányon, melynek egyik 
felületén a rezgő nyár egyik levéllenyomata van. «Seine Auflagerung auf Congerien- 
Schichten bei Süttő, dann Uebergange in gewölmlichen Kalktuff gébén dessenunge- 
achtet schon bei dér Aufnalime den Beweis, dass wir es mit einem Gebilde jüngsten 
geologisclien Alters zu thun hatten, eine Aufí'assung, welche durcli die náhere Un- 
tersuchung dér Schnecken, die wir gesammelt hatten, volle Bestátigung fand. 
(F. v. Hauer, Geol. Uebersicktskarte dér öst.-ung. Monarcliie. Jahrb. d. k. k. geol. 
Reichsanst. Wien. Bd. XX. pag. 491.) 
( 123 ) 
