A GÁNÓCZI MÉSZTUFALERAKODÁS FLÓRÁJA. 
185 
nium uliginosum L. ellenben a tőzeglapokra húzódtak vissza. Már ebből is 
látható, hogy a mészpad lerakodása közben és utána ott a növényvilágban 
nevezetes változás állott be, mi különben az állatvilágban is mutatkozik. 
A 65 molluszkafaj közül 4 kihalt és 48 faj még ma is él a Neckarvölgvben. 
E tapasztalatból Heer nem tudott más következtetést vonni, mint azt, hogy 
abban az időben, midőn e tufák lerakodtak, a maihoz igen hasonló éghaj¬ 
latnak kellett lennie; mi ellenben azt hiszszük, hogy az éghajlatban melyeb¬ 
ben kiható változásoknak kellett vegbe menniök, melyek egy nehány fajt 
végkép kipusztítottak, másokat pedig tenyészésük területének elhagyására 
bírtak, midőn tudjuk, hogy a különböző éghajlatokhoz való alkalmazkodás 
képessége minden növényben többé kevésbe megvan. 
Tanulságosabbnak tartom ama thüringiai mésztufa-lerakodásokat, 
melyeket Senft F. ír le . 1 
/ 
ügy látszik, hogy Senft eme érdekes értekezése paláontologusok és 
geológusok előtt nem igen volt ismeretes, mert föltehető, hogy annak ismerete 
folytán a mésztufa-lerakodások szerves maradványait jóval nagyobb figye¬ 
lemre méltatták volna, a mint ez a legújabb időig történt és még most is 
történik. 
Az egyik Langensalza és Ufhofen; a másik Burgtonna mellett fekszik 
es ez utóbbit akarom röviden leírni. 
A mésztufa ott egy kagylomész szorost tölt ki és ebből glecseráramhoz 
hasonlóan eszakfelé Nágelstádt ig húzódik. Rétegzetten, részben homokos 
szemcsés; részben kristályos fehér mésztufa. A szorosban levő tömegében 
Scolopendrium officinarum , Hedera Helix, Parnassia palustris és Corylus 
Avellana levellenyomatai voltak találhatók. Magában a «tufaáramban», 
melynek legnagyobb részét rendkívül finom moszatok inkrustált vánkosai 
alkotják, előfordulnak Scolopendrium lombja, a Parnassia palustris es füzek 
(Salix Caprea és acuminata) számos levele; ezeken kívül találta Senft Cer- 
vus elaphus foss. Cuv. egyes csont- és agancsmaradványait és Ursus spe- 
laeus Blum. két tepőfogát; továbbá a Helix nemorális számos példányát, 
Limnaeus palustris és Planorbis marginatus egyes héjait. Az áram mélyebb 
részében előfordul a Helix canthensis egy nehány jól megtartott példánya, 
mely fajról Beyrich azt állítja, hogy inkább harmadkori mintsem élő európai 
helix-fajokkal összehasonlítható, de e csiga társaságában az előbb említett 
szervezetek nyoma sem volt látható. 
A talált növények közül Scolopendrium officinarum Thüringiában 
egyáltalában már nem fordul elő; egyetlen egy kétes lelethelye volna ott és 
különben is csak Európa déli vidékein lép föl gvakoriabban; Parnassia 
1 Senft F., Die Wanderungen und Wandelungen des kohlensauren Kalkes. —- 
Zeitsclir. d. Deutsch. Geol. Ges. Bd. XIII. 1861. pag. 319. ff. 
(133) 
