186 
T)! STAUB MÓRICZ : 
palustris a lapos területek növénye ; Corylus Avellana azonban a lombos 
fák társaságában szeret tenyészni. 
Ezek után a növények is Senft véleménye mellett szólnak, hogy a 
burgtonnai mésztufa-lerakodás képződésének módjára és idejére nezve három 
különböző szakaszt tüntet fel, ü. m.: 
a) egy legrégibb mésziszapból keletkezett szilárd, finom likacsos mész¬ 
tufa Helix canthensis héjaival, mely még a harmadkorba esik ; 
b) egy likacsos, de sejtes csöves, leginkább kristályos réteg, melyben 
leginkább Scolopendrium az uralkodó növény..Ez a diluviális korba tartoz- 
hatik és végre 
c) a jelenkorba eső lerakodás, mely csak egynéhány csigahéjat és 
borostyánlevelet zár magában . 1 
Francziaország keleti fele igen nevezetes mésztufaterület. A Földközi 
tenger partjától egészen Luxemburg határáig húzódik és az egyes lerakodá¬ 
sok meglehetősen gazdagok növényi és állati zárványokban. 
Gróf G. de Saporta már régebben megemlékezett a deli megyékben 
(Bouches du Rhőne, Var) Meyrargues, Dragnignan, Aygalades és Belgence 
nevű helységek mellett előforduló mésztufa-lerakodásokról, melyekből a 
következő növényekből álló flórát ismertetett: 
Pimis Salzmanni Dun., P. acerba DC., Quercus pubescens Willd., 
Laurus canariensis Webb., L. nobilis L., Ficus Carica L., Vitis vini- 
fera L., Acer neopolitanum Ten., A. opulifolium Vill., Rhus Cotinus L., 
Celtis australis L., Salix cinerea L, Corylus tubulosa Willd., C. Co¬ 
lurna Willd., Viburnum Timis L., Crataegus Oxyacantha L., Rubus 
idaeus L., Ulmus montana Sm., Tilia platyphylla Scop., Fraxinus 
Ornus L. 
Az e növenytársaságban előforduló, de jelenleg délibb vidékeken tar¬ 
tózkodó fajok, u. m. Laurus, Ficus stb. már annak a föltételére indították 
de SAPORTA-t, hogy a negyedkorban éghajlati különbség volt és hogy az «alsó 
quartári) éghajlatát egyformának, nedvesnek, a mainál mérsékeltebbnek 
mondja . 2 
Ide tartoznak még a Vis-i völgyben (Hérault), 3 Celle falunál (Seine-et- 
Marne), 4 a Doué-i völgyben a Besson nevű dombon (Arrond. de Nogent sur 
1 Említést érdemel még a Drezda környékén előforduló mésztufa-lerakodás is 
V. ö. Jentzsch, Quartár um Dresden. —- Giebel, Zeitschr. 1872. YI. pag. 91. 
2 De Saporta G., Tableau de la classification des étages tért. et quat. etc. — 
Eef. A. Engler, Bot. Jalirb. 1882. III. 2. pag. 225. 
3 Boulay N., Notice sur la Flóré des tufa quaternaires de la vallóé de la Vis 
(Hérault). — Ann. de la soc. se. de Bruxelles 1887, pag. 186—199. 
4 De Saporta G., Sur l’existence du Figuier aux environs de Paris á l’epoque 
quaternaire. — Bull. de la Soc. Géol. de Francé, 1874. pag. 439—443. 
( 134 ) 
