188 
Dt STAUB MÓRICZ : 
Flicíhe a felső tufákból a következő állat- és uövénymaradványckat 
sorolja föl: a ló felső zápfogát, egy nagy növényevő hosszú csontjait és meg¬ 
határozatlan csigamaradványokat; továbbá a nád (?) gyöktörzsét, a bükk, 
mogyoró , kutyabenge és Acer (talán Pseudoplatanus L.) leveleit. 
Az alsó, már a tőzeghez közelebb fekvő tufában pedig az erdei fenyő, 
a rezgő nyár , es három fűzfaj (Salix cinerea L., S. nigricans Fries var. 
antiqua, S vagans Andrs.) levelei fordulnak elő. 
A tőzegben találtatott: Bős taurus, Equus caballus L., rovarok es mol- 
luszkák maradványain kívül a Neckera complanata (L.) Br. et Schp. és 
Hypnum cuspidatum L. nevű mobok; Alnus glutinosa L., Betula alba L., 
Salix cinerea L.'?, Corylus Avellana L. (fa, termés), Ulmus effüsa Willd. ? 
Cerasus padus (L.) DC-., Cornus sanguinea L., Sarnbucus nigra L., Galium 
palustre L. 
Francziaország északkeleti vidékén is van egy nevezetes mésztufa-terü¬ 
let, melyet Bleicher és Fliche leírtak, 1 de csak sajnálni lehet, hogy az egyes 
lerak' dásokból szelvényt nem lehetett kapni. 
E helyek a következők : 
1. Vosges, 1 km-re EK-re Yincey városától gazdag molluszka faunával. 
2. Morville-sur-Seille (Pont-á-Mousson) gazdag molluszka faunával 
es flórával, a melyben Salix cinerea L., Popidus tremulaL. mellett Quercus 
pedunculata Ehrh., Tilia, Rhamnus Frangula L. és Hedera Helix L. is 
fordulnak elő. 
3. La Sauvage, a franczia és luxemburgi területek határán, de már 
Luxemburgban Saulnes-töl 3 km-re K-re. Molluszkák és növények, melyek 
közül különösen a következőket említjiik: Acer Pseudoplatanus L. (igen 
gyakori), Quercus , Tilia és Taxus baccata L. 
4. Perle ou Presle (Aisne Dep.) de la Marne határán. Molluszkákon 
kívül Cervus elaphus L., Sus scrofa L. ferus, Castor jiber L. és az ember 
maradványai. A flóra az előbbeni lelethelyekenel jóval gazdagabb, benne 
Ficus Carica L. és Cercis siliquastrum L. is fordulnak elő. 
Félre nem ismerhető, hogy e terület mésztufa lerakodásainak flórájá¬ 
ban csak ismétlődik ugyanazon jelenség a vegetatio fejlődésében, melylyel a 
már előbb fennemlített területeken megismerkedtünk. 
Európának egy igen nevezetes, mert már legjobban kikutatott mész¬ 
tufaterülete a Skandináviái félsziget. Svédországban, déli csúcsától kezdve 
egészen a lapp tartományig húzódnak a mésztufa-lerakodások; leggazdagabb 
bennük a jemtlaudi vidék, hol Carlson A. F. több mint 20 helyen gyűjthette 
a mésztufa zárványait és Nathorst A. G. is kutathatott ki számos mésztufa- 
1 Bleicher et Fliche, Recherclies relatives :i quelquee tufs quaternaires du 
Nord-Est de la Francé. — Bull. de la Soc. Géol. de Francé. Ser. 3. T. XVII. 18S9. 
pag. Ö66—602. 
(136) 
