190 
D: STAUB MÓRICZ 
ép úgy Norvégia délkeleti vidékének nyugati részében; ellenben Svédország 
bán jelenleg megerősítette hatalmát, az erdei fenyőt, a nyírfát és a tölgyet 
mindenünnen kiszorítja; csak az ország déli vidékén küzködik még a bükkel 
és a mint látszik, e karczban ez utóbbi lesz a győző. 
Érdekes még Hippophaé rhamnoides előfordulása a svéd mésztufa¬ 
lerakodásokban, mely cserje jelenleg a skandináviai félszigeten, valamint az 
egész északi Európában a tengerpartokon tenyészik és csak déli Európában 
fordul elő a hegyi folyók partjain. Két helyen és pedig kb. 475 m-nyi magas¬ 
ságban a tenger fölött találták a mésztufa lerakodásokban és ez mutatja, hogy 
e növény Svédországban eredetileg aljún növény volt és csak későbben jutott 
el a folyókkal az ország belsejéből annak tengerpartjára. 
A svédországi flóra ama fontos és érdekes története emlékeztet minket 
ama a növények történetére nézve nevezetes eredményre, melyet a tőzeg¬ 
telepek kutatásának köszönünk. Ezt tavaly hazai folyóirataink egyikeben 
már közöltem, 1 de szükségesnek találom, hogy az ott mondottakat itt röviden 
ismételjem. 
Steenstrup volt az első, ki 1842-ben Seeland tőzegeiben négy egymást 
követő favegetatiot tudott megkülönböztetni. E négy fa, mely így fölváltotta 
egymást az uralomban: a rezgő nyár, az erdei fenyő, a tölgy, a bükk. 
A két utóbbi közé Sernander R. újabban Fries Éliás (Hornschuch’s Archív 
skandinavischer Beitráge III. 1) Svédországban konstatált rétegsorozat alap¬ 
ján még az éger időszakát igtatta be. 2 3 4 5 Steenstrup ezen fontos fölfedezése 
indította meg a tőzegtelepek tudományos kutatását (Lesquoreux, Grise- 
back és mások); midőn Nathorst A. G. 1870-ben Schonen vidékén ama 
nevezetes fölfedezést tette, hogy az ottani édes vizi lerakodások alatt, tehát 
a tőzeg alatt is arktikus növények maradványai találhatók és nemsokára ez 
után megerősítve találta a lelet jelentőségét Seeland szigetén és az egész a 
keleti tengertől keletre és délre fekvő nagy területen 8—5 es ebből megtudtuk 
azt, hogy a tözegképződés a jég visszavonulása után, mely jeget az arktikus 
növények lépésről lépésre követtek, tehát a postglacialis időben vette kez¬ 
detét és Steenstrup négy vegetatiobeli korszakához ötödik, illetőleg hatodik 
gyanánt Nathorst Dryas korszakát csatolhassuk. 
1 Természettudományi Közlöny, 1892, 271. füzet, 136. 1. 
2 Sernander R., Die Einwanderung dér Fichte in Skandinavien. —■ A. Engler’s 
Bot. Jahrb. etc. Bd. XV. pag. 58. 1892. 
3 Nathorst, A. G., Ueber neue Funde von fossilen Glacialpflanzen.— A. Eng¬ 
ler’s Bot. Jahrb. etc. Bd. I. pag. 431. 
4 Nathorst, A. G., Den arktiska florans forna utbredning i lánderna öster ocli 
söder óin Östersjön. — Ymer 1891. (V. ö. Staub M., Pótfüzetek a Természettudo¬ 
mányi Közlönykez, XXII. füzet, 38. 1.) 
5 Nathorst, A. G., Ueber den gegenwártigen Standpunkt unserer Kenntniss von 
dem Vorkommen fossiler Glacialpflanzen. — Biliang till K. Svenska Vet. Akad. Handl. 
Bd. XVII. Afd. III. No. 5. Stockholm 1892. 
( 138 ) 
