194 
DE STAUB MÓRICZ: 
fölött, sem ama réteg alatt, de e mésztufapad mélyebb rétegeiben 
a fenyőtűk sem láthatók már, miből arra következtethetünk, hogy 
az említett arktikus növények akkor tenyésztek Leine mellett, 
midőn az erdei fenyő megkezdette bevándorlását. Midőn már 
sűrű erdőt kezdett alkotni, akkor az arktikus flóra tönkre ment. 
Ez és a megelőző réteg csekély csapadékkal járó időre valla¬ 
nak, melyben a mésztufa talán sok évszázadon át egészen meg¬ 
szakadt, mert a források kiapadtak és mert tudjuk azt, hogy 
az arktikus flóra legjobban tenyészik a szigorúbb szárazföldi 
éghajlatban. 
45 cm. Sárga barna, szárazon fehéres, fölül hullámos, alul szabályosan 
palás tufa, mely különösen felsőbb részleteiben egészen megvan 
töltve a nyír (Betula odorata Bechst.), a rezgő nyár (Populus 
tremula L.); a kecskefűz (Salix Caprea L.) és a kékes fűz 
(S. glauca L.) leveleivel. Valószínűleg a vörös ribiszke (Ribes 
rubrum L.) egy levele és az éger (Alnus incana DC.) levelei is 
fordulnak köztük elő. Találhatók benne még gályák, csigák és 
olyan képződmények, melyek fölötte hasonlók a füzleveleken 
előforduló Nematus és Phytoptus nevű gubacsokhoz. 
E tufarétegben nyomát sem látjuk az erdei fenyőnek. Lefelé 
a tufa mindinkább lazább lesz, a levelek száma is mindinkább 
apad és alján ismét előfordul a fent leírt fenyörétegből már 
ismeretes Hypnum falcatum Brid. nevű moh és közte egy zsurló 
(Equisetum variegatum All.) szártöredékei. 
Egészen lent, már agyagon a nyár es a nyír levelei talál¬ 
hatók. Ezen legrégibb tufaréteg fekszik 
3 cm vastag vastartalmú agyagon, melyben nincsenek kövületek és 
ez alatt van az alapmorénák és szikladarabok ismeretlen vastag¬ 
ságú lerakodása. 
Világos tehát, hogy Leine vidékén a flóra akkor vándorolt be, midőn 
a glecser a lejtőről visszavonult és az egész lerakodás nekünk a következő tör¬ 
ténetet mondja el: Eleinte volt egy időszak sok csapadékkal és glecserekkel, 
de a glecser, mely a morénaagyagot szolgáltatta, visszavonult és az éghajlat 
javult váltakozó szárazabb és nedvesebb időszakok közben. Midőn a glecser 
visszavonult, száraz idő állott be, melyben mésztufa nem, de a vastartalmú 
agyag rakodott le. Erre bővebb csapadék időszaka jött, a források kibugyog- 
tak, mésztufát raktak le és a völgy lejtőjét benőttek a nyír-, nyár- és 
fűzfák, de fenyőfa és a hideg iránt érzékenyebb lombfa még nem érke¬ 
zett meg. 
Ezután megint szárazabb lett az időjárás, a források elapadtak, nagyon 
kevés vagy épen semmi tufát nem raktak le; az erdei fenyő már megjelent 
és ennek első erdejének felső határán telepedtek le az arktikus növények 
( 143 ) 
