A GÁNÓCZI MÉSZTUFALERAKODÁS FLÓRÁJA. 
195 
(Dryas stb.); nemsokára a források vegkép elapadtak és a zöldes szürke 
agyag ülepedett le. 
Ez időszak azonban ismét elmúlt, dúsabb csapadék növesztette megint 
M, források vizét és ez meszével elárasztotta most az első fenyő erdőt. Jó sokáig 
tarthatott ez időszak, de követte ismét egy szárazabb, mely a forrásokat megint 
elapasztotta es jött a luczfenyő, mely még most is fentartja magát Leine 
vidékén. 
Gudbrandsdalen völgyének déli oldalán a Nedre Dal nevű majorságon 
alul a lejtőn szintén előfordul a tenger fölött 225 m- és a völgy talpa fölött 
90 m-nyi magasságban egy mésztufa lerakodás növénymaradványokkal, mely 
a leine-ivel egykorú, mert ebben is találhatni a nyír meg az erdei fenyő 
tufaretegeit, csak a Dryas rétege hiányzik, mi abban leli magyarázatát, hogy 
e hely jóval alacsonyabban fekszik, mint Leine és így az arktikus növények 
nem juthattak oda. 
Ha most e flóra történetét, a mint ezt nekünk a norvégiai mesztufa- 
lerakodások elmondják, összehasonlítjuk a svédországi flóra történetevei, a 
mint ezt nekünk Nathorst a svédországi mésztufa lerakodásokból vázolja, 
akkor azt veszszük észre, hogy e két tudósítás egybevágó és az egybevágás 
annyira megy, hogy még a két történetben szereplők száma is megegyező. 
Tizenketten vagy talán tizenheten is vannak, de azt is tapasztaljuk, hogy 
a mésztufa- és a tőzegképződés egyformán mutatja rétegeikben a 
vegetatio, illetőleg a nedvesebb és a szárazabb időszakok váltakozását. 
A mésztufarétegek között fekvő és száraz időre valló agyag- és földrétegek 
megfelelnek a tőzeglápokban előforduló ama rétegeknek, melyeket gyö- 
kértuskók és egyéb erdei maradványok alkotnak. 
A mit Blvtt hypothesisének támogatására Norvégia völgyeiből geoló¬ 
giai szempontból még fölhoz, a mire ugyanis a terraszok, a «seterek» és a 
parti vonalak tanítottak, azt itt mellőzni akarom és visszatérni kívánok a 
gánóczi mésztufalerakodáshoz, melyet növényi zárványai után legjobban 
ismerünk és mely épen e zárványainál fogva bízvást hivatva van kimutatni 
azt, hogy hazánban is a diluviális kor folyama alatt éghajlatikig különböző 
■és egymással váltakozó időszakok jutottak érvényre és hogy a flóra, midőn 
a jégkorszak teljes hatalma alatt álló és annak bilincseiből jóval lassabban 
és későbben kiszabaduló észak, továbbá északnyugat és nyugat felé ván¬ 
dorolt , valószínűleg a mi hazánkon át vette útját. 1 
A Mustodon arvemensis C. et J. foga kétségtelenné teszi, hogy a gánóczi 
mésztufa-lerakodás legalább már a felső pliocenben vette kezdetét. 
1 Sajnálom, hogy Elberllng C., Over Danske Kalktuffdannelser og deres Dyr-og 
Plantelevningerne (Vidensk. Meddel. Naturli. Fórén. Kobenkarn. 1870) czimű érte¬ 
kezéséhez nem juthattam. 
(143) 
13* 
