198 
KÖNYVISMERTETÉS. 
KÖNYVISMERTETÉS. 
L. de Launay : Formaidon des gitcs métaliféres. (Az érczfekhelyek képződése.} 
Paris, 1893. 
Francziaországban is, úgy mint majdnem mindenütt, nem részesültek a 
geológiai művekben az érczfekhelyek azon méltatásban, mely gyakorlati és nemzet- 
gazdasági fontossága mellett, de különösen a bányamivelésre nézve, a belőle merít 
bető irányadó következtetések folytán, azt oly nagy mértékben megilleti. 
Érdekes tehát egy olyan munkának megjelenése, mely kizárólag ezen 
tárgygyal foglalkozik. 
A 198 lapra terjedő munka következő fejezetekre oszlik: I. Az érczfek- 
helyeknek definiálása, három categoriába való beosztásuk. II. A fémek eredete, az 
érczfekhelyek keletkezésének rövid vázlata. III. Jelenlegi tünemények, melyek az 
érczfekhelyek keletkezését magyarázhatják. Vulcanikus tünemények, fumarollák, 
solfatárák stb., meleg források, geyzirok; sóteknők elpárolgása és lágunák; che- 
miai lecsapódások, képződések tavakban és lápokban; a pyritnek átváltozása 
limonittá és haematittá; az organikus életnek befolyása bizonyos anyagok tömé- 
nvitésére stb. Alluvionok ; üregek és barlangok; stalaktitok; kristályosodás stb. 
Az érczfekhelyek tanulmányozása ; a kőzetek stratigrafiai, pet-rografiai és cliemiai 
megvizsgálása. IV. Fémzárványok a kőzetben (platina, vas, ckrom, nickel, réz, ón, 
arany). V. Telérkitöltések. VI. Ércztelérek különös tekintettel kitöltésökre. 
VII. Üledékes érczfekhelyek. 
Ezen fejezetekből a könyv czimének megfelelően, az érczfeklielyeknek jutott 
az oroszlánrész, miért is ezekkel behatóbban kell foglalkoznunk. 
A franczia iskola nézeteit átnézetesen itt találjuk összeállítva az érczfek- 
helyekre vonatkozólag, úgy mint azokat Elie de Beaumont kifejtette és az újabb 
franczia geológusok tovább kiművelték. De Launay az eruptív kőzetekben eredetileg 
bezárt fémektől (gites d'inclusions) indul ki, és mindamellett, hogy csakis a 
magnetit primitivitása áll minden kétségen kívül, megkísérti ezt más fémekre is 
igénybe venni, daczára, hogy ily primitivitás általában még bebizonyítva nincsen. 
Szerző ebből azon következtetéshez jut, hogy a fémek vulcanicus és eruptív 
kőzetkitörések folytán, ezek utóhatásai u. m. fumarollák, mofetták, geyzirok és 
meleg ásványforrások által a mélységből felhozattak. Az utóbbiak tartalmazván az 
érczesedés szereit (mineralisateurs) u. m. a chlort, fluort, ként stb., ezek az eruptív 
kőzetekben foglalt nehéz fémek feloldását véghez vitték, azok tovahordását és 
lerakodását a felszínre vezető csatornákban (ércztelérekben). 
A telérszerü érczfekhelyek alatt (gites filonieus) szerző nem csak az ércz- 
teléreket, hanem mindazon érczfekhelyeket érti, melyeknek ércztartalma egy 
praexistált üregben van, vagy melyben substitutio által más anyagok helyében 
képződtek. 
Ezen elmélettel kitér mindazon körülményes megfontolásoknak, melyek 
különösen a német iskolát jellemzik. 
(146) 
