GEOLÓGIAI ÜTI VÁZLATOK ÉSZAK-AMERIKÁBÓL. 
19 
elmulasztanom a nélkül, hogy neki még egyszer legszivélyesebben köszö¬ 
netét ne mondanék azért, hogy oly szeretetreméltó kísérőm volt, 
Legelőször a .Jefferson Avenue Electric Cárt és azután egy Steam 
Cárt vettünk igénybe, hogy elérkezzünk a Laké Parkba. Innét postakocsi 
vezet Eatonvillebe, mely az első naj) végczélja. A vidék Laké Parkig s még 
nehány órányira tovább DK felé, többnyire a prairie jellegével bír. A talaj 
a fent említett homokokból és kavicsokból áll, melyet helyenkint vékony, 
egész 46 cm vastag humuszréteg borít. Ennek az útvonalnak átlagos ten*- 
gerfölötti magassága körülbelül 90 m. Csak miután a Muck Creeket keresz¬ 
teztük s a Tacomatól 29 km távolságra levő Benson’s Hillt elértük, lesz 
a terület erdősebb s később a vasút a legpompásabb őserdőbe lép, a mely¬ 
ben egyáltalában szakadatlanul meg is marad egészen a vulkán erdő ha¬ 
táráig. Az említett helytől 4—8 kilométerrel tovább elhagyjuk a Benson’s 
Post ofíicet és Hunterville telepet, majd Cedar Grovet a Tanwax Creek 
mellett, mely utóbbi a hasonnevű tó kifolyása (41,8 km Tacomatól, 198 mé¬ 
ternyire a tenger szintje felett). Miután a Tanwax Hill magaslatát elhagy¬ 
tuk, az út a Clear vagy Hemlock Laké nyugati oldalán vezet végig. Ez egy 
mély fekvésű, meglehetős meredek parttal környékezett vízmedencze 
176 acres-nyi felülettel, 262 m magasságban. Itt aprószemű kristályos amphi- 
bolpalából álló tömzsöket találni. A zöld kőzetben számos kicsiny, piros 
gránát fordul elő s valahol a kőzetben valószínűleg szálban áll, minthogy 
a darabok épenséggel nem tesznek oly benyomást, mintha messziről 
hozattak volna. Tacomától 50 kilométernyire a vasút körülbelül 61 méter¬ 
rel lejebb száll az Ohop Canonba és keresztül megy a hasonnevű Creeken, 
mely az 500 acres-nyi kiterjedésű Ohop Laké kifolyása. 1,6 km-rel odább 
fekszik az Eatonville nevű telep. Még egy csodás jelenségről akarnék megem¬ 
lékezni, mely közvetlenül az őserdőbe való belépésünk után tárul az utazó 
elé. Ugyanis hét hatalmas, vén fenyő mellett haladunk el, melyek oly szi¬ 
gorúan egyenes vonal mentén nőttek, mintha emberi kéz ültette volna 
azokat zsinórmérték szerint. Minthogy az utóbbi eset nem tételezhető fel, 
a dolog eleinte kissé rejtélyesnek tűnt fel előttem; miután azonban a 
következő nap folyamán az őserdővel jobban megismerkedtem, egyszerű 
magyarázat kínálkozott erre a feltűnő jelenségre. Az erdő itt részben óriási 
Douglas fenyőkből (Pseudotsuga Douglasi) áll, melyek mellett még a Tsuga 
fenyő (Tsuga Mertensiana) és az Oregoa-cedrus (Thuja gigantea) fordulnak 
elő. Különösen az először említett conifera törzsei roppant méreteik és 
sugáregyenes növésük által tűnnek ki. Átmérőjük gyakran 1-—-2 m, magas¬ 
ságuk 50-—80 m, de 3 m vastag és vagy 90 m magas példányokat is talál¬ 
hatni.* A földön gyakran találhatunk ilyen kidült, félig elkorhadt törzsóriá- 
* Hogy Washington ezen őserdői mily gyönyörű törzsekből állnak, az legjobban 
kitűnik abból a tényből, hogy belőlük oly szálfákat szállítanak, melyek négyzet¬ 
alakú keresztmetszet mellett 1 meter oldalhoszszal bírnak s 35 m hosszúak. 
(19) 
2* 
