FÖLDTANI KÖZLÖNY 
XXV. KÖTET. 1895 ÁPRILIS-MÁJUS. 4-5. FÜZET. 
ALLUVJALIS TELEP FEJLŐDÉSE A SEBES-KŐRÖS 
SÓBÁNYI GyüLA-ÍÓI. 
A folyóvizek mellékén és medrében tapasztalható jelenségek között 
nem egy akad olyan, mely minden folyónál megtalálható; mindazonáltal 
nem tagadhatjuk, hogy e közös jellemvonások keretén helül minden egyes 
folyónál oly sajátszerü tüneteket is észlelhetünk, melyek azon folyónak 
különleges saját typusát megalkotják. Egyiknél a folyásban látunk nagy 
változatosságot, másik kiválóan zátonyképző természetét mutatja be ; ez 
lomhán mozog és szeszélyes kanyarulatokat alakít, az pedig mély árokban 
zúgókat és vízeséseket alkotva rohan tova. A tudománynak nem lehet más 
feladata, mint a minden folyónál észlelhető közös sajátságokat megismerni 
és ezek, valamint azon különleges jelenségek okait, melyek minden folyót 
mint külön egységet jellemeznek, földeríteni. Ehhez azonban első sorban 
adatgyűjtésre van szükség. E kis dolgozat is az adatgyűjtéshez akar 
hozzájárulni, mikor a Sebes-Kőrös forrásvidékén észlelhető jelenségeket 
sorolja elő. 
A Sebes-Kőrös a Vlegyásza dacittömegének keleti oldalán elterülő 
harmadkori medenczében, Kőrösfő községtől nehány km távolságban ered 
(1. ábra). E helyen az eoczén periódus durva mész rétegei, tarka agyag és 
tályoggal váltakozva képezik az alacsony hegyhátak kőzetanyagát. Szépen 
jellemzi dr. Koch Antal e vidék földtani térképéhez mellékelt magyaráza¬ 
taiban e forrásvidéket, mikor így ír: ((Forrásokban gazdagnak mondható 
az alsó durvamész rétegek területe. A durvamész padoknak a felszínen levő 
terjedelmes táblái kitünően gyűjtik a vizet, mely az ostreatályog hátán 
lefolyva, rétegforrások alakjában mélyebb helyeken ismét a felszínre jut. 
A Kőrösnek és Nádasnak bő forrásai ezen viszonyoknak köszönik lételüket 
s a Körös forrásainál különösen az is látható, hogy azok a durvamészbe 
messze benyúló csatornákat mostak ki, minek következtében a hegyháta¬ 
kon tölcséralakú mélyedések (dolinák) is származtak. Ezen forrásoknak 
vize az egész tertiser területen belül fakadó forrásokéi közt a legkitűnőbbnek 
mondliató.» A domboldalak alján fakadó források vize előbb egy terjedel¬ 
mes mocsárban gyűl össze s innen lassan levonulván, vízbősége a beömlő 
Földtani Közlöny XXV. köt. 1895. (69 ) 7 
