ALLUVIÁLIS TELEP. 
103 
labb eső (d) és (e) pontokra érkezik, már előbb (c) ponton megszabadult 
a nehezebb törmeléktől és itt, a lassan tovavonuló vízben, csak könnyű 
lebegő törmelék van, melyből a völgyfenékre csak igen kevés rakodik le. 
E magyarázatot az áradás lefolyása után látható jelenségek igazolják. 
1893. évi márcziusban két napig volt a völgy áradástól borítva s midőn 
a víz lefolyt, a folyó partjain nagyobb földrögöket és 1 cm vastag iszap - 
réteget találtam; míg a medertől távolabb eső pontokon nem volt meg¬ 
merhető iszapmennyiség lerakodva, csupán a fűleveleken látszott a lecsa¬ 
pódott iszap finom por alakjában. 
Megközelítőleg hű képet sem nyújthatnánk a Kőrös völgyéről, ha a 
folyó kanyarulatairól nem szólanánk. A legtöbb folyónál a fenéken nyugvó 
törmelék, melyről a folyó letérni kényszerül, képezi a hajlatok keletkezésé¬ 
nek egyik okát. Itt azonban ily nehezebben mozdítható törmelék nincsen. 
Görkövek, kavics, durva homok, teljesen hiányzanak. Azonkívül e völgy¬ 
szakaszban nagyon kevés patak önti vizét közvetlenül a Kőrösbe, és így a 
folyó mozgására még a mellékvizek sem hatnak zavarólag. Mindennek 
daczára a Kőrös partjait szakgatja és kanyarogva folyik. A Kőrösnek álta¬ 
lában kétféle kanyarulatai vannak. Legczélszerübb lesz ezt példákkal meg¬ 
világítani. 
Sárvásártól a folyó nyugati irányban halad Bánffy-Hunyad felé ; útköz¬ 
ben azonban egy diluviális domb ereszkedője útját állja és északnyugati irány¬ 
ban kényszeríti kitérni. íme ez a folyó általános hajlata; s mint a példából 
kitűnik, az ily kanyarulatokat nem a folyó hozza létre, hanem ellenkező¬ 
leg a természet által a folyó elé gördített akadályok határozzák meg a 
folyó irányát. Általában a folyó futási iránya mindenütt ily korlátok által 
volt eredetileg kijelölve; s miután ezeket a Kőrös útjából el nem távolít- 
hatta, maga alkalmazkodott hozzájuk. Hogy azonban ez nem minden küz¬ 
delem nélkül történt, hogy még e csendes lejtésű folyó is megkísérlette a 
völgyfalak ostromát, annak a hegyoldalakon határozott nyomai vannak. 
Sárvásárnál ugyanis a folyó két oldalán diluviális réteggel fedett 
dombok húzódnak, melyekről a fedő rétegek, a völgyfenéket borító jelen¬ 
kori üledék alatt áthúzódva összeköttetésben lehettek egymással és me- 
denczeszerü völgyrészletet képeztek. Kitetszik ez azon körülményből, hogy 
a völgyiének alluviuma a balparton zavartalanul települhetett a diluviumra. 
Az összeköttetés csupán a jobb parton szakadt meg, hol a diluviális domb¬ 
oldalakat a Kőrös kikezdte és pedig nem csupán azért, mert ezek 90°-nyi 
szög alatt útját állják, hanem kiválóan azon okból, mert a Nyárszó patak 
hatalmas törmelékkúpja a folyót az átellenes hegyoldal alá szorította. 
Mindazonáltal a Kőrös nem volt képes itt sem az alacsony domblánczot 
átszakítani, sőt mikor már az alámosás jól előrehaladt, a nagy mennyiség¬ 
ben leszakadó törmelék, mely ma a völgy oldalán átmeneti lejtőt képez, a 
folyót visszatizte. 
(75) 
