104 
SOBANYI GYULA 
Sárvásár és Bánffy-Hunyad közt, most igyekszik a folyó egy diluviális 
ereszkedő alámosásával völgyét kitágítani. A domboldalnak a folyóra néző 
oldalán függélyes falak emelkednek, melyek mintha késsel lennének sza¬ 
bályosan lefaragva, híven kísérik a folyó kanyargós útját. A völgyoldalakon 
oly alámosások sem ritkák, melyektől a folyó ma igen távol folyik és ezek 
sem lehetnek egyebek, mint a folyó régi medrének alámosott partjai. 
A folyónak előbb említett általános hajlatain kívül, illetőleg azok 
keretén belül is vannak kanyarulatai, melyek különösen Sárvásár és Bánffy- 
Hunyad közt sűrűn fordulnak elő. E kan} r arulatok keletkezésének okát 
könnyen földeríthetjük; hisz szemünk előtt keletkeznek azok. Mint már 
4. ábra. 
többször említettem, a Sebes-Kőrös medre éppen nem szilárd kőzetbe, hanem 
a folyó által szétterített iszapba van vájva. A Kőrös partjai magasak és 
meredekek, mert az olyan anyagok, minő a homok és iszap jelentéktelen 
magasság mellett igen meredek oldallejtőkkel, sőt mint függélyes falak is 
megállhatnak. A partok azonban csekély ok miatt, akár a folyó alámosása, 
vagy nyáron a nagy szárazság miatt bekövetkezett felületi repedések következ¬ 
tében könnyen leomlanak. A leomlást vagy lecsúszást rendesen a part men¬ 
tén, azzal egyenköziileg haladó hosszü repedés előzi meg, később pedig az így 
elvált földdarab hirtelen a folyóba zuhan. Ha azonban a repedés jó távol 
van a parttól, tehát széles földtömeg vált el a völgyfenékből, akkor nem 
leomlás, hanem az elvált földszalagnak lassú lecsúszása szokott bekövet¬ 
kezni. Ezen esetben a lecsúszott földdarab egy kis padot képez a folyó 
árokszerü medrében. 
(76) 
