122 
r. v. sterneck: 
és a másodpercz-inga hossza 0,933835 m. A gyorsulásnak helyi megfigyelt értékeit 
visszavezeti most von Sterneck a tengerszinre, az által, hogy tekintetbe veszi a 
hely tengermagasságát, a tenger színétől a megfigyelő lábáig emelkedő földtömeg 
vonzását és azon vonzást, melyet a megfigyelő fölé emelkedő környező tömegek 
gyakorolnak. Ezen redukált és a táblázatos kimutatásban g 0 -val jelölt értékek most 
közvetlenül összehasonlíthatók ama theoretikus y 0 — 9,780 (1+0,005310 sin 2 ^) 
gyorsulással, melyet Helmert a normális, különös tömegeltérésekkel nem biró 
Föld számára felállít. Ha a megfigyelt és e képletből számított gyorsulás között 
eltérés nincs, akkor a földkéreg a megfigyelő alatt különös eltéréseket nem mutat. 
Ha azonban a megfigyelt érték a számítottnál nagyobb vagy kisebb, akkor a föld¬ 
kéreg e helyen nyilván nagyobb, illetőleg kisebb sűrűségű tömegeket rejt magá¬ 
ban, a megfigyelési hely alatt röviden szólva tömegbalmozódás vagy tömeg fogyat¬ 
kozás van. Sőt e tömegek nagyságáról is szerezhetünk magunknak fogalmat. Ha 
a tengerre redukált gyorsulást g 0 -val jelöljük, akkor a g 0 —különbség milliom- 
szorosa méterekben kifejezve a tengerszinen képzelt azon a földkéreggel egyenlő 
sűrűséggel bíró réteg magassága, mely a megfigyelési hely nehézségi eltéréseit 
magyarázni képes. így pl. v. Sterneck összeállításában szereplő eltérések az 5-ik 
tizedes egységeiben kifejezve—150 és + 90, összesen tehát 240 egységben külön¬ 
böznek, mi a tengerszinen képzelt 2400 m magas háborgó tömegplateaunak felel 
meg. Budapesten g 0 —^ 0 = +0,00064, ugyanakkora, mintha alattunk a tengerszin 
magasságában 640 m magas kőplateau terjedne. Természetes, hogy az említettem 
szabály csak háborgó tömeg jelenlétét mutatja ki, a nélkül, hogy igazi helyéről 
vagy igazi nagyságáról helyes fogalmat adna. Hosszadalmasabb számítással ez 
is lehetséges, mint ezt más helyen (Földr. Közi. 1895. III. fűz. 95. 1.) elég bőven 
kimutattam. Legyen itt elég annak a kiemelése, hogy négy különböző pontban 
végzett inga megfigyelés teljesen elegendő bármily földalatti gömbalakú tömeg 
tömegének és pontos helyzetének megállapítására. Nem gömbalakú tömegek pontos 
kimutatása nagyobb nehézségek nélkül nem eszközölhető, és első sorban szüksé¬ 
ges, hogy az e tárgygyal foglalkozni óhajtó geológus a különben egészen elemi 
módon tárgyalható gömbfüggvények elméletével foglalkozzék. Ha különben szom¬ 
szédos állomásokon a nehézségi eltérések nagyon különbözők, vagy éppenséggel 
ellentett előjelűek, akkor bizton feltételezhetjük, hogy a háborgó réteg mélysége 
nem lehet tetemes. 
Különben az inga magában véve nem éppen a legszei'encsésebb műszer 
geológiai kutatásokban, mert a nehézségi erő kis változásait az egész erő mellett 
vagyunk kénytelenek megmérni, mi igen nagy pontossággal eszközölt méréseket 
igényel. Mindig jobb, ha oly műszerrel van dolgunk, mely vízszintes síkban 
lengve a nehézségi erő befolyása alól mintegy megszabadúl, s ilyen műszerek a 
ZöLLNER-féle horizontális inga, vagy különösen a esavarási mérleg, mely a báró 
Eötvös Loránd adta igen tökéletes alakban bámulatos érzékenységet tüntet fel, 
mint ezt a Gellérthegy tövében és a vasmegyei Sághhegy több pontján eszközölt 
megfigyelések bizonyítják. 
E kitérés után lássuk azon következtetéseket, melyeket von Sterneck méré¬ 
seinek megbeszéléséhez köt. Itt mellőzöm a függő óneltéi'éseket, azon befolyás 
felemlítését, melyet a nehézség változása a szintezésre gyakorol, és a geoid emel- 
kedésést a sphaaroid fölé, noha mindezen jelenségek geologiailag is értékesíthetők. 
(94) 
