relatív nehézségi mérések. 123 
Az értekezés függelékéül adott térképen a kék szín tömeghiányokat, a vörös szín 
tömeghalmozódásokat jelent, melyek annál nagyobbak, minél sötétebb a szín. 
A cseh-morva állomások egyennehézségű görbék szerkesztésére is szolgáltak, mi 
a többi állomásnál, lánczolatos elrendezésüknél fogva, nem volt lehetséges. 
A térkép megszemlélésénél a legfeltűnőbb jelenség az, hogy a hegységek, kü¬ 
lönösen az Alpok alatt tömeghiányok, a síkságok, különösen a magyar alföld alatt 
tömeghalmozódások vannak. E szabály alól azonban mégis kivételt képez az 
Alpok déli része az Adige mentén, a Semmering északi lejtője, a Kárpátok gerincze 
és egész déli lejtője, a stájer drávamelléki Bacher-liegység és Szarajevó. A síksá¬ 
gok közül kivételes magaviseletnek a bajor síkság Münchentől délre, a Lemberg 
és Stryj közötti, a Pó melléki síkság Mantuában és a magas fekvése ellenére is 
tömeghalmozódást feltüntető Mezőség Erdélyben. Mindezen tömegeltórések semmi¬ 
nemű összefüggésben sem állanak a Föld felszínén látható tömegekkel, és tisztán 
csak a földkéreg szerkezeti sajátságaiban lelhetik magyarázatukat. A folyamvöl¬ 
gyek, legalább az Alpokban, nem mutatnak összefüggést a nehézségi erővel, mert 
ezek mentén minden irányú eltérés észlelhető. Eppenúgy függetlenek tőle a hegyi 
tavak, melyek nehézségi viszonyai általában a környezetével egyeznek. De a 
folyamirányok, legalább az Adige, a Dráva, Mura, az Inn és a Moldva esetében 
határozottan a nehézségi erővel állanak kapcsolatban, mert a tömeghiányok terü¬ 
letéről a tömeghalmozódás területe felé mutatnak. Az Alpok alatti tömegfogyat¬ 
kozás tekintet nélkül a hegység magasságára kelet felé folyton kisebbedik és Grácz 
tájékán véget ér. Dél felé ellenben átmenet nélkül Móri táján szakad meg. A ma¬ 
gyar alföld tömeghalmozódása nyűgöt felé Bécsig és Gráczig terjed, miközben 
lápos és tavas vidékek a legnagyobb tömegszaporodást tüntetik fel. Vízválasztókon 
vagy körülfolyt vidékeken ellenben a nehézség kissé kisebb, úgy hogy teljes sík 
területen a folyók vagy más vizek kisebb tömeghalmozódású tájak által vannak 
szétválasztva. Úgy látszik tehát, hogy a hegységben talált viszonyokkal ellentét¬ 
ben a síkságon a víz előfordulása lényeges függvénye a nehézségnek. 
Különben szem előtt tartandó, hogy a nehézségi eltéréseknek háborgó tö¬ 
megekkel való magyarázása egyelőre csak relatív értékkel bír. Mert ha Bécsben, 
a kiindulási ponton a nehézségi erőt kisebbnek tételeznők fel — az eddigi absolut 
meghatározások ily feltevésnek még mindig engednek kis teret — akkor az összes 
megmért vonalon a tömeghalmozódások kisebbednek, a fogyatkozások pedig 
ugyanazon magassággal nagyobbodnak. 
A Magyarországon eszközölt mérések rövid értelmezése a következő : A gali- 
cziai síkság alatt mintegy 4-00 m magas tömegdefectust találunk, mely a Kár¬ 
pátok északi lejtője alatt 600 m-nyire emelkedik és azután átmenet nélkül véget 
ér. Most kezdetét veszi a nagy sülyedő terület, melyhez a nehézségi mérések értel¬ 
mében nemcsak hazánk legnagyobb része, hanem a Kárpátok gerincze és déli lejtője 
is látszik tartozni. Szolyva alatt a tömeghalmozódás a legnagyobb és 600 m ma¬ 
gasságot tesz ki; e rétegmagasság lényegesen változatlan marad az észak-magyar 
síkságon, de Nyíregyháza felé mintegy felére redukálódik. A megfigyelések szerint 
még legalább is Szolyva a magyar alföldhez sorolandó. Túzsér, Kis-Várda, Deme- 
cser, Kemecse és Nyíregyháza vidéke a Tisza által nagy ívben körülfolyt vidék, 
mely egyebek között különösen látszik bizonyítani, hogy a Tisza és más vizek 
folyása is valamely összefüggésben áll a nehézség nagyságával. Valamennyi a 
(95) 
