126 
ANDRUS0W MIKLÓS: A SZARMATA TENGER. 
Az Arai tótól és Tedzsentől keletibbre a szarmata lerakódások ismeretlenek. De 
gyanítani lehet, hogy a szarmata tenger a Tiansan hegység systemáját elérte. Mus- 
katow állítása szerint a turáni medencze állandóan tengerrel volt borítva, kezdve 
a kréta lerakodásoktól egészen addig, mig a felsó' harmadkori lerakodások 
befejezése nem történt meg. Ha ezen állítás való, akkor Túrán neogen konglome- 
rátjai és homokkövei közt kell, hogy találhatók legyenek a szarmata emelet equi- 
valensei is. Az eddig talált kövületek azonban látszólag inkább egy régibb mioczén 
emeletre, mint szarmatáira mutatnak. Ily módon a határ szabatosan ki nem mutat¬ 
ható, de valószínű, hogy az az Arai tengertől és Amu Darjától még odább 
keletre esett. 
Nézzük a nyugatot. A dák öbölből a tenger Szerbián át a közép dunai álla¬ 
mokba, Magyarországba, a dél-szláv államokba és Ausztriába nyúlt. Ezen része 
a tengernek egy elég különálló medenczét képezett, sok öble és szigete is van ; sőt 
az Alpokba is szorult, u. m. Grácz felé és Krajnában Steinig. 
Ily módon láthatjuk, hogy a szarmata tenger nagy terjedelmű volt, hosszú¬ 
ságban fölülmúlta a földközi tengert és szélességben alig volt valamivel kisebb 
nálánál. Hogy mely helyen és úton egyesült az Óceánnal, az eddig nincs kipuha¬ 
tolva. Nyugat-Szibéria geológiai ismereteink nyomán, melyek eddig ugyancsak 
szegényesek, mondhatjuk, hogy a turáni medencze egyesülése a jeges tengerrel 
csak az oligoczén epochában történt. Az alsó mioczén korban a Földközi tenger 
mélyen behatolt Ázsia belsejébe egészen Perzsiáig; volt-e ezen tenger összekötte¬ 
tésben a turáni medenczével, nem puhatolható ki. 
A középmioczén korban a földközi tenger vizei dél Oroszországban is meg¬ 
jelennek és pedig két utón haladva. Egyik Galiczián, Lengyelországon, Podolián 
keresztül északi Beszarábiába; másik út Szerbián keresztül az aldunai alföldre. 
Úgy Beszarábiában mint a Duna mentén a földközi tengeri lerakodásokat rövid 
idő alatt eltakarták újabb lerakodások. Keleti határául sokáig Mohilew 
(Dnyeszter mentében) tartatott; nem régiben azonban Szokolow Konkánál, sőt 
még valamivel odább északra Tomakovkánál bukkant oly rétegekre, melyeknek 
faunája tökéletesen nyugateuropai jelleggel bir Ostrea gingensis Schl., Pecten aff. 
opercularis, Turritella Arcliimedis Br. stb.-vel; mindezek arra mutatnak, hogy a 
galicziai medencze vizei a Dnyeszter partjáig terjedtek. A konkai fauna már sokkal 
szegényebb s inkább a krimkaukazusi középtengeri rétegekhez közeledik, melyek 
Kérésinél és Szebasztopolnál találtattak. Ha a Plevna, Wolliynia és Tomakovka 
melletti faunát összehasonlítjuk a Krim-kaukazusi faunával, nyomban észre vehet¬ 
jük azt, hogy a physikai föltételek mások voltak itt és mások amott. A rétegek 
összehasonlításából pedig tapasztalhatjuk, hogy demarkationális vonalként azon 
egyenes mutatkozik, mely Dobrudzsától a Tarchankusi magaslatra vezet s onnan 
Fokmak és Konka hegygerinczéhez, a melyek kristályos termékek által vannak 
képezve. Nagyon lehetséges, hogy ezen vonal mentében vonult a torlasz, mely a 
két medenczét elválasztotta egymástól. A torlasz egyik vagy másik helyén öblök 
voltak, melyeken a két medencze vize közlekedett. Egy ilyen öböl Melitopolnál 
volt. A Krim-kaukazusi medencze keleti elterjedésére vonatkozólag nem tudunk 
biztos alapra helyezkedni. Kis-Ázsia északi része és a Balkán félsziget nagyobb 
fele úgy a szarmata korszakban, mint az utána következő harmadkori szakokban 
száraz volt. 
( 98 ) 
