TÁRSULATI ÜGYEK. 
13 V 
magasabb rétegekben alluvialis, sőt még jelenleg is folyton képződik; a benne 
található csigák valóságos pusztai molluszkák, meleg, száraz füves gyeptérségeken 
(Steppe) nem csak a diluviumban, hanem még jelenleg is élnek, vagyis a diluvium, 
alluvium és a jelenkor molluszka faunája ugyanaz. 
2. Dr. Schafarzik Ferencz szemelvényeket mutatott be «dr. Szabó József 
hátrahagyott irataiból. » A kéziratok eredeti megfigyeléseken alapuló becses fel¬ 
jegyzéseket tartalmaznak, s a Duna balparti trachytcsoportjára vonatkoznak. Az 
egyes helyek, a melyeken a szerző geológiai tanulmányokat tett, a következők: 
Drégely vára, a honti szakadás, Kemencze, Börzsöny, Letkés, Szob, Mária-Nostra, 
Nagy-Maros, Zebegénv, Yerőcze. A szerző főfigyelme első sorban a különböző 
tracliytokra, azok typuskeveredéseire és az eruptiók korára volt fordítva. 
3. Dr. Traxler László : « Adalék az édesvízi szivacsok ismeretéhez » czímű 
dolgozatát dr. Staub Móricz e. titkár mutatta be. Szerző értekezésében foglal¬ 
kozik azon szivacstűkkel, melyeket Ehrenberg már 1854-ben a bilini (Csehország) 
csiszolópalából különböző elnevezések alatt leirt és lerajzolt. Ezek azonban a 
mostani ismereteink alapján csak skelett, parencliym és gemmula tűk, melyek 
valamennyien csakis egy fajnak és pedig a Spongilla fluviatilis Turpin (Euspon- 
gilla lacustris (Lbkn.) Yejd.) képezhették vázát. Erről a szerzőt nem csak az 
Ehrenberg közölte rajzok, hanem maga a kérdésben levő kőzet vizsgálása meg¬ 
győzték. Kétségtelennek tartja e szerint, hogy e szivacs nemcsak Kanada és Szi¬ 
béria hideg tavaiban, India trópusi éghajlata alatt és talán az egész föld kerek¬ 
ségén megtalálja jelenleg életföltételeit, hanem a harmadkorban is hasonló nagy 
elterjedtséggel bir. Szerző végre az irodalom alapján indokolja azt, hogy e szivacs 
elnevezésére az általánosan elfogadott lacustris Lieberkühn helyett a fluviatilis 
Turpin nevet használja, mert Meyen már jóval Lieberkühn előtt 1839-ben leírt 
egy egészen más fajt Spongilla lacustris név alatt, mely azonban azonos az 
Eszak-Amerikában előforduló és Potts által eleinte Spongilla repens- nek, később 
Heteromeyenia repens- nek nevezett szivacscsal. 
III. SZAKÜLÉS 1895 ÁPRILIS HÓ 3-ÁN. 
Elnök: Böckh János. 
Az e. titkár a társulat három rendes tagjának elhunytát jelenti: Frivaldszky 
János kir. tanácsos, a nemzeti muzeurn igazgató őre f. évi márczius 29-én, Posepny 
Ferencz cs. kir. bányatanácsos és nyug. bányászakadémiai tanár Bécsben és Lux 
József bányatiszt Kotterbachon meghaltak. E jelentést a szakülés szomorú tudo¬ 
másul veszi. 
Előadások : 
1. Fuchs Károly gymn. tanár mint vendég értekezik : «A stylolithok kelet¬ 
kezéséről. » Az előadó a bécsi cs. kir. udvari muzeurn gazdag stylolith-gyűjtemé- 
nyét tanulmányozta; ennek eredményeképen a stylolithok képződésének egy uj 
elméleti magyarázatát adja, a mely szerint keletkezésüknél a gravitationak szerepe 
nem volt, sem valami plastikai anyageltolódás alig tételezhető fel. Az előadó sze¬ 
rint legjobban megfelel a tapasztalatnak az a liypothesis, hogy a stylolithok kelet- 
(106) 
