168 
SZÁDECZKY GYULA 
Ha ezen magyarországi cordieritgnájsz zárványokat ásványos alko¬ 
tásukra nézve összehasonlítjuk a kelet-bajorországi és szászországi dich- 
roitgnájszokkal, melyekben orthoklas, plagioklas, biotit, quarz, dicbroit 
és gyakran veres gránát is van, akkor azon lényeges különbségét kell kon¬ 
statálnunk, hogy a mi cordieritgnájszunk basisosabb természetű, a mennyi¬ 
ben orthoklas, quarz — legalább mint lényeges alkotórész — nem fordul 
elő benne. Schafaezik említ ugyan ortboklast a dévai cordieritgnájszban, 
de én a szobiban sem mikroszkóppal, sem lángkisérletileg nem voltam 
képes kimutatni. Koch tanár ur sem említ ortboklast, sem quarzot Szt-Endre 
és Izbék vidéken a Kapitánybegy «labradorit-amphibol-augit-trachytjában» 
talált cordieritgnájszból.* 
A cordieritgnájszokban, különösen a cordieritot, korundot tartalmazó 
sávokban, nagyon kévés a biotit. De találunk ritkábban olyan zárványt is 
a Sághbegy andesitjában, a mely uralkodólag apró fekete csillámlemezkék 
sürü halmazából áll, melyet tehát csillámgnájsznak nevezhetünk. 
Nagyon gyakran fordulnak elő a Sághhegyen lévő andesitbányákban 
a bezáró kőzetnél sűrűbb, apróbbszemü, vékony, összekuszált helyzetű 
ampbiboltük egyenletes eloszlása által jellemzett gránitos zárványok, gyé¬ 
rén borsónagyságú gránátszemekkel. Ezek képezik egyszersmind a legna¬ 
gyobb zárványokat, a mennyiben fej nagyságúak sem ritkák. 
Mikroszkojtpal meggyőződünk arról is, hogy az ampbiboltük csak 
nagyon ritkán maradtak épen, rendesen hyperstbenekké alakultak magnetit- 
kiválás mellett. Ezen átalakulást némelyiknek csak szélén látjuk, középen 
amplnbol mag maradt vissza. Az ampbibolok ikreket is alkotnak ( 100 ) 
00P00 szerint. Nagyobb, nem az ampbibol rovására képződött byperstben 
csak gyéren fordul elő bennük, ezeknek jól felismerhető pleocbroismu- 
suk van 
c = n„ = zöld 
(1 = n m = sárgás zöld 
n = n p = sárgás barna. 
E zárványnak nagy részét idiomorjjb, összekuszált földpát kristályok 
alkotják, melyek között lévő teret kisebb részben az utoljára kivált quarz, 
nagyobbrészt pedig az utólagosan beszivárgott calcit tölti ki. A töldpáto 
mind egyenlő nagyságúak, közepükön kévés üvegzárvány van magnetit- 
ezemmel; isomorph zonás szerkezetűek, a külső öv kisebb szöglet alatt 
sötétedik, mint a belső; ikerkepződés ritka. Ezen földpátok úgy elsötétedési 
szögleteik, valamint lángkisérleti viselkedésük alapján labradorit soroza- 
túaknak bizonyultak. 
* Koch A.: A dunai trachyt-csoport jobbparti részének földtani leírása. Budapest, 
1877. 77—79. 1. 
( 116 ) 
