CHRYSOKOLLA ELŐFORDULÁSA ANDESITTUFÁBAN. 
177 
tétel pedig lényegében véve megegyezik azzal a máig is érvényes ckemiai 
képlettel, melyet Franz v. Kobell 1831-ben a chrysokolla vagy ú. n. kova- 
malachit szibériai példányainak elemzéséből állapított meg, a melylyel 
Bowen, Berthier, Scheerer és mások eredményei is majdnem megegyez¬ 
nek. Megjegyzendő azonban, hogy a különböző helyekről származó chryso- 
kolla-ásvány elemzéseinek eredményei többé-kevesbbé mindig különböznek 
egymástól, mert az alkotórészek ügy látszik soha sincsenek állandó viszony¬ 
ban elegyedve s azonfelül a különbséget a többnyire opálszerű, többé- 
kevésbbé közé elegyedett kovasav (kovaföld) is majd csökkenti, majd 
fokozza. Klaproth 1807. évi és John 1810. évi adatai (a kik a chrysokollát 
először elemezték) azért nem irányadók, mert az ő próbáik igazi malachit- 
tal, tehát rézhydrocarbonáttal voltak elegyedve. 
A szibériai és a guravoji chrysokolla példányok elemzésének adatai 
egymás mellé állítva a következők : 
v. Kobell Kalecsinszky 
szibériai ásvány guravoji ásvány 
Kovasav ... ... ... 34,83 ... — ... 40,20% 
Kézoxyd ... ... ... 44,82 ... ... ... 37,37 « 
Víz ... ... ... ... 20,53 — nincs kimutatva. 
/ 
Érdekes megemlíteni, hogy ugyanolyan (föntebb már érintett) kristá¬ 
lyos sugaras szerkezet, a melyet először E. Porth a csehországi rochlitzi 
chrysokollán figyelt meg s a minőt Peters a rézbányái és moldovai példá¬ 
nyokon látott, a guravoji ásvány némely példányán is igen szépen meg¬ 
figyelhető. Peters az imént említett előfordulások alapján kimondandónak 
vélte, hogy a chrysokollát ezentúl nem kellene valódi amorph, hanem 
kryptokristályos ásványnak tekinteni. C. F.Naumann azonban valószínűnek 
tartja, hogy azok a kristályos-sugaras képződmények nem egyebek mint 
malachit utáni pseudomorphosák. A guravoji példányok is, melyeknek bel¬ 
sejében az amorph tömegtől körülvéve azok a concentrikus, gyűrűs szerke¬ 
zetű, sugaras, feher és szürkés fehér képződmények láthatók, azt a benyo¬ 
mást ébresztik bennünk, hogy nem egyebek, mint oly álalakulatok («Ver- 
drángungspseudomorphosen»), a melyek a malachit anyagának helyét 
nyomról nyomra elfoglalva, annak sugaras rostos szerkezetét is fölvették. 
Földtani Közlöny. XXV. köt. 1895. 
( 125 ) 
12 
