278 
KOCH ANTAL: 
1854-ben engedélyt kért a helytartóságtól arra, hogy vasárnaponként 
a nagy közönség számára magyar nyelven népszerű előadásokat tarthasson 
a természettudományi technika köréből. Ezen terve ellenében azonban a 
helytartóság annyi nehézséget támasztott, hogy azokon, legjobb szándéka 
daczára, megfeneklett az egész ügy; legalább hátramaradt irataiból nem 
tűnik ki, hogy valóban megtartotta-e a tervezett előadásokat. 
Véglegesítés iránti kérelmére négy év múlva végre az volt a válasz, 
hogy a csász. minisztériumSzABÓ-t, a philos. kar fényes bizonyítványának* 
daczára, hat évi odaadó működés után, az egyetemen viselt supplensi állá¬ 
sától fölmentette és kárpótlásul 1855 október 19-iken, a középtan. tanári 
vizsgálat és az egy próbaév elengedésével, a budai áll. főreáliskolához 
rendes tanárnak kinevezte. Ezt a mellőztetését csak annak lehet tulaj¬ 
donítani, hogy magyar neve és érzelmei miatt az akkori osztrák kormány 
németesítési rendszerébe beillőnek nem tartotta SzABÖ-t; maga a Boldogult 
higgadtan, minden keserűség nélkül, és a teljes elismerés hangján utódja 
Peters Károly tanár érdemei iránt, hasonló értelemben nyilatkozott, 
már fönnebb említett előadásában, ez ügyéről. Ilyen mellőztetés sok 
ambitiózus férfiút végképen elkedvetlenítene. SzABÓ-nak is — kétség¬ 
telenül — rosszul eshetett az, de becsvágyát a helyzet higgadt megfonto¬ 
lása után fölülmúlta a lankadatlan munkakedv és minden állásba magával 
vitt szoros kötelességérzet, és mint tanítással erősen elfoglalt főreáliskolai 
tanár is talált magának időt és alkalmat, hogy széleskörű ismereteit tanu¬ 
lással és önálló kutatással egyre bővítse és a hazai tudományos körökben 
mindinkább előtérbe nyomuljon. Társulatunknak megalapításától kezdve 
tagja lévén és 1851 junius 7-ikén a kir. m. természettud. társulat tagjává 
is választatván, mind a két helyen megkezdő vala rendkívüli tevékeny¬ 
ségét, mely rövid idő múlva mind a tudomány, mind a közélet terén meg- 
* A németül kiállított bizonyítvány így hangzik: Auf Ansucken des Herrn 
Doctors und Professors Joseph Szabó um Ausfertigung eines Zeugnisses über seine 
Verwendung in dér Eigensckaft eines supplirenden Professors an dér kiesigen k. k. 
Universitát, wird kiemit ámtlich bezeuget, dass dér genannte Herr Professor vöm 
1-ten November 1849 bis 31-ten December 1855 die Lekrkanzel dér Mineralogie, 
sowie vöm Beginn des Sommersemesters 1852/3 bis Ende des Wintersemesters 1853/4 
die Lekrkanzel dér Ckemie suppletorisck mit lobenswertken Eifer verseken, die ikm 
aufgetragenen teclmisck-analytischen Arbeiten genau ausgefükrt kát, als provisori- 
scher Vorstand des Mineraliencabinetes dér Universitát um Béréickerung dieser 
Sammlung mit wicktigen Mineralspecies bemükt war, und überkaupt für die vorzu- 
nehmende Neugestaltung dér gedackten Sammlung sekr wesentliche Vorarbeiten 
vollbrackt, und in allém solcke Beweise seiner Tücktigkeit an den Tag gelegt kát, 
dass es das unterzeichnete Professoren-Collegium für seine Pflicht kait, ikm kier- 
iiber ein köckst lobendes Zeugniss auszustellen. 
Pest, am 1. Juli 1856. Dr. Johann Beisinger, d. z. Decan d. pkil. Prof. Colle- 
giums; Dr. A. Nkkám, d. z. Notar desselben k. k. Prof. Collegiums. 
( 182 ) 
