SZABÓ JÓZSEF. 
285 
telten elmondhatjuk tisztelt alelnökiünkkel, hogy: «nem is volt, nem is 
lesz társulatunknak soha melegebb barátja, mint volt Szabó József». 
SzABÓ-nak a m. tud. akadémiában viselt tisztségeiről életleirásában 
megemlékeztem már; ottani működésére részletesen kiterjeszkednem — 
úgy hiszem — nem szükséges, mert gondoskodva van már, hogy ottan 
szerzett nagy érdemei is kellő méltatásban részesüljenek. Akadémiai 
munkálkodásának gyümölcseit különben számos nagyobb szabású munkája 
is teszi, melyeket e megemlékezés végén felsorolok, s melyeknek behatóbb 
méltatása Inkey es Schafarzik tagtársaink részéről társulatunk kebelében is 
megtörtént már. 
Nem szólhatok részletesen Szabó számos egyéb érdemeiről sem, 
melyeket mint az állat- és növényhonosító társulat elnöke, mint az 
orvosok és természetvizsgálók vándorgyűléseinek egy kiváló tényezője, 
mint a közoktatási tanácsnak tekintélyes és befolyásos tagja, mint a főváros 
törvényhatósági bizottságának egyik legtevékenyebb tagja, és mint minden 
szépre és közjóra törekvő nyilvános mozgalomnak reszes társa szerzett 
magának. 
Mint egykori tanítványa, később tanársegéde és aztán mint ugyan¬ 
azon hivatásban működő társa azonban hivatottnak érzem magamat, hogy 
SzABÓ-ról, mint tanárról is elmondjak néhány vonást. E minőségében is a 
kötelességérzet és a pontosság mintaképe volt, de aztán alattasaitól és 
hallgatóitól is megkövetelte a legnagyobb pontosságot. Előadásaiban 
komoly és rendkívül nyugodt volt; nem bőbeszédű, mert a tárgy lényegét 
lehetőleg röviden, de igen rendszeresen, világosan és szabatosan tudta 
kifejteni és a tárgyakon egyidejűleg demonstrálni. Ezen dogmatikus elő¬ 
adási modora miatt voltak ugyan egyesek, a kik előadását kissé száraznak 
es kimértnek találták; de senki sem mondhatta, hogy azok nem lettek 
volna érdekesek és tanulságosak. Abból a fölfogásból indult ki a Boldogult, 
hogy kezdőknek, kikkel a tudomány alapelveit kell megértetni, ptedago- 
giailag véve ez a leghelyesebb út és mód. Mindnyájan tudjuk, hogy nem szak¬ 
értő hallgatóságnak tartott előadásai nem ilyen szabásunk voltak. Ezekben 
egészen fesztelenül, élénkebb és mindig kedves modorban tudta tárgya 
iránt az érdeklődést felkelteni, azt egyszerű és világos fejtegetéseivel mind 
végig ébren tartani es így czélját, annak általános megértetését elérni. 
Hallgatóival szemben, a míg ki nem ismerte őket, kissé tartózkodó 
és komoly volt. A kiről azt tapasztalta, hogy hanyag és léha, azzal alkal¬ 
milag szigorúan elbánt; de a kiben a szorgalmat és komoly igyekezetei 
fölismerte, annak előmenetelét mindenben elősegítette és barátságos, atyai 
jóindulatát is gyakran éreztette vele. 
A gyakorlatokon, melyeket a hatvanas években mind végig szemé¬ 
lyesen vezetett, és a colloquiumokon is hamar kivette a fiatal emberből, 
hogy mennyit tud és mit ér, és lia sokat nem is foglalkozhatott egygyel- 
(189) 
