GEOLÓGIAI ADATOK. 
317 
alá nem merült és így fölibe újabb rétegek nem rakódtak, kivéve a vulkáni hamut, 
melyet a későbbi erupcziók hánytak széjjel s minek elmállása következtében azon 
képlékeny agyag képződött, melyet trachytvidéken a nép nyelvén (Mátra, Tokaj- 
Hegyalja) nyiroknak mondanak. Nyirok e fensík magasabb részein még több 
helyen van, noha természetesen a víz által folyvást távolíttatik. A fensík lejtőinek 
azon helyein, melyek a Duna-völgygyei függnek össze, lösz is található, de csekély 
mennyiségben. 
Ezen mediterrán rétegek, a hol szintesen vannak, mindig a biotittrachythoz 
támaszkodnak, ebből bennök zárványt gyakran találni s általában mondhatni, 
hogy a biotit-gránátti’achyt törmeléke annak anyagát gyakran képezi. Ellenben 
soha nem képezik a hypersthen-andesitek ; ezeknek a hátán magasabbra emelve 
is találjuk, mint a fensík szintje, erre jó példa Nagy-Marosról fel a Csúcshegyre, 
melynek teteje felé a mediterrán mész és meszes kavics jó magasan követhető; de 
ugyanezen az úton láthatni, hogy az amphibol-andesit láva a lithothamnium- 
meszet elnyelte, az benne jelentékeny darabokban mint zárvány fordul elő. 
12. Zébegévty. A Nagy-Kerékhegy a fő augit-andesit tömeg. Kitűnik 
az augit a hypersthentől az által, hogy nincs dichroizmusa, a hypersthennek van. 
Az augit kitűnik keresztezett nikolon között a nem egyenletes szín által, mi a 
hypersthennél ritkán van így, ennél a szín rendesen egyöntetű; felismerhető 
továbbá az extinkczió és még inkább a szép ikerképződések által, mi itt a kerék¬ 
hegyiben gyakori és gyönyörű. Augit több mint hypersthen. Ritkaság gyanánt 
látni preexistált amphibolt igen erős fekete keretben, míg a hypersthen és augit 
e nélkül vannak. Van olyan is, hol a hypersthen össze van nőve augittal. 
A Kálváriahegy szintén augit-andesit, egészen olyan a csiszolat, mint a 
kerekhegyié, és ez a hegy csakugyan nem egyéb, mint a Kerekhegy déli oldala. 
Zebegény, Malomárok jobb part, ott, a hol fel a völgybe menve a völgy 
kiszélesedik, a fensík alul trachyttufa, fenn lösz borítja. Fölebb lajtamész borítja 
a trachyttufát. Ebben kavicskonglomerát van itt is, de pectentöredék is. Ez vál¬ 
takozik meszes réteggel. Tovább a Malomárok bal partja, durvaszemű biotit- 
trachyt. Rajta nyugszik a lajtamész. 
A szondérhegyi csak abban különbözik, hogy itt a biotit és amphibol igen 
pusztultak, és hypersthen kezd fellépni, szintén erősen támadva, de felismerhető. 
Ez tehát kezdődő typuskeveredés. 
Épen úgy van szemközt a Rehköpfel hegy biotittrachytja, az is kezdődő 
typuskeveredés. Ez utóbbiban szokatlan nagy biotitok vannak. Rátekintve bízvást 
biotittrachytnak mondhatni, de a hypersthen kezdő fellépte a typuskeveredést 
árulja el. 
Megemlítendő továbbá még, hogy a Rehköpfel-i biotittrachytban szép 
csillámpala-zárványt is találtam 1893-ban. 
A hypersthen és amphibol összenövésének igen tanulságos példánya látható 
Zebegényen (Luczenbacher téglagyáránál). Hosszú amphibolhoz egész hosszában 
van nőve hypersthen s egy kristályt képeznek. Az összenövés a c tengelylyel 
parallel irányban van, ennélfogva a kettő között az extinkczió-kiilönbség kimuta¬ 
tására alkalmas. Mikor a hypersthen sötét, nem sötét az amphibol; mikor ezt 
sötétítem el, a hypersthen megvilágosodik. 
( 221 ) 
