352 
LŐRENTHEY IMRE: 
lyos nem egészen körkörös vonalakkal ?an díszítve, amelyek a háti oldalon erőseb¬ 
bek, míg a harang belső oldala csaknem teljesen síma. 
A Papyrotheca, mirabilis Brus. leírásánál a szerző az eddig mondottakhoz 
még hozzá fűzi azt, hogy a belső lemez nagyon keskeny, míg a külső vagyis azon 
rész, amelyet ő septumnak nevez, nagyon széles és a fölülete pedig sok szabályos 
körvonallal — növekedési vonallal — van díszítve, minthogy a septum széle folyto¬ 
nosan növekedhetik. A legjobb megtartású és csaknem teljesen ép példány (1. ábra) 
magassága 4,5 mm, a szélessége 1,9 mm, a vastagsága pedig 0,5 mm. A septum 
2 mm magas. A hiányos példány (2. ábra.) 5,5 mm magas, 2,2 mm széles; a septum 
kb. 4 mm magas és így az egész ép állapotban 10 mm magas lehetett. Végül 
hozzá teszi Brusina úr, hogy «nem hiszem, hogy ezen faj nagyobb magasságot 
ért volna el, különben nagyobb töredékeket is találtam volna.» 
Ripaojon annyira gyakori, hogy Brusina úr több mint 50, részben egész 
részben töredékes példányt gyűjtött. Leírja és lerajzolja még ezen kívül a Papy¬ 
rotheca pseudogyra Brus. és Pap. contraria Brus. új fajokat is, melyek kisebbek 
a mirabilis- nál. 
Én Boettger úrral szemben a Papyrotheca- 1 nem tartom egyébnek, mint 
egy kevéssé becsavart és összelapított kis Succinea nemnek. Azon leírás, melyet 
Brusina úr adott és amelyet föntebb közöltem, szintén jobban közelíti a Papy- 
rothecá- 1 a Succinea-hoz, mint a Limnaea- hoz, mivel sem, köldöke sem ajkai 
nincsenek. 
Különben — amint láttuk — maga Brusina úr is azt mondja a nem leírá¬ 
sánál, hogy «az alakja sajátságos és csakis egy összenyomott Succinea-val lehet 
összehasonlítani, amely egy megnyúlt Crepidula alakot öltött.» 
Hogy Brusina úr ezen állítása daczára a Papyrotheca-t mégis a Lim- 
naea-khoz sorolja, annak egyedüli okát BoETTGER-nek azon nyilatkozatában látom 
gyökerezni, hogy nem lehet Succinea , mivel a háza annyira vékony, hogy a fedő 
jelenléte ki van zárva. Ezen állítás azonban elveszíti minden bizonyító hatását, 
ha kimondom, hogy én találtam Tinnyén vastagabb házú Papyrotheca- 1 is, a 
társaságában pedig egy 2,5 kanyarulatból álló új kis Succinea fajt, a Succinea 
gracilis Lörent. nov. forma- 1, amely szintén olyan vékony héjú mint a Papy¬ 
rotheca, azért mégis határozottan Succinea, mivel a háza vékony, finom, a ka¬ 
nyarulatok hirtelen nőnek, az utolsó kanyarulat 2— 3-szor akkora, mint az egész 
tekercs (spira), az ajkak hiányoznak (ungelippt) és így természetesen a köldök 
is. Mivel tehát Succinea, a héj vékonyságának daczára, fedővel kellett bírnia. 
A Papyrotheca-t gondolatban igen szépen magunk elé állíthatjuk, ha a 
tinnyei Succinea gracilis Lörent.- t képzeletben 360° -al balfelé kicsavarjuk úgy, 
hogy csak 1,5 kanyarulat maradjon meg. De viszont előállíthatnánk a Succinea- 1 
is, ha a Papyrotheca-t jobb felé csavarnánk be 360°-ra, mert akkor az úgyne¬ 
vezett belső- és külső-lemez (septum) összesodorva a tengely képzéséhez járulna 
hozzá, míg a két csúcsba futó él a varratvonalat alkotná. 
A Papyrotheca-t nem lehet sem a pontúéi korszakbeli Acéllá aquana 
Neum.-Iioz hasonlítani, sem a hozzá közel álló levantei korszakbeli Acéllá trans- 
sylvanica Roth-Iioz, mivel ezeknél az ajkak összefüggők és a köldök is meg¬ 
van, tehát a Limnaeidae- k jellegeit viselik magukon, míg a Papyrotheca a 
Suceinidae- k jellegeit hordja magán. 
( 240 ) 
