354 
téglás gábor: 
A VÁJD A HUNY AD VIDÉKI VASBÁNYÁSZAT LEGRÉGIBB 
EMLÉKEIRŐL. 
Téglás GÁBOR-tól. 
A magyar bányászati egyesület vajdahunyadi közgyűlése (1895 szeptember 
14—16.) alkalmával időszerűnek látom — főleg miután a rendezőség szívességé¬ 
ből speciális erdélyrészi bányászarchaelogiai kutatásaim eredményének bemutatá¬ 
sára alkalmam nem nyílhatott — legalább azon bányászati adalékok felelevení¬ 
tését, melyekkel e vidék legrégibb bányaiparának adattárához sikerült idáig 
járulnom. 
Hogy a rómaiak előtt éppen a vajdahunyadvidéki gazdag vasérczek már 
ismeretesek voltak, sőt ott ők is serényen működtek, azt több adattal bizonyít¬ 
hatjuk. így a Piski Dédács felől, éppen a vasúti telep mellett erre felé vezető, s 
általam a szentandrási hegyfők alján az Egregy vagy mai oláhos néven Cserna 
mellékéig kinyomozott római útnak létezése; a vajdahunyadi várfalak alatt con- 
statált romok azon castrum maradványai, a melyet akkoriban tisztán a bányászat 
biztonsága érdekében emeltek. Ezeken kívül még közelebbi és közvetlenebb ada¬ 
lékokkal is igazolhatjuk, hogy Vajda Hunyad vidékén már régente élénk vasbá¬ 
nyászat volt. Ilyen bizonyiték a teleki bányagyarmat és olvasztó telep. 
Kiváló jelentőséggel bírhat idevonatkozólag a Vajda-Hunyad közvetlen 
szomszédságában Alsó és Felső Teleknél kimutatható római telep. Az Egregy 
regényes sziklacsatornájában arrafelé lialadólag ott, hol a brassói bányatársulat 
szállító pályája a gyalogutat áthidalja, évek előtt az fit kiszélesítése alkalmával 
kezdetleges olvasztókohókra bukkantak. Fájdalom ez olvasztók anyagát már nem 
határozhattam meg, mert azt az útcsinálók teljesen megsemmisítették. 
Bauholzee Károly bányaigazgató elbeszéléséből azonban olyan olvasz¬ 
tókra következtethetünk, a minőket a Taunus hegységből különösen Cohausen. 
az archaeologia nagy kárára nem rég elhunyt hamburgi muzeumigazgató és porosz 
ezredes ismertetett; hasonlókat írt le Beck Lajos* a vasról írt munkájában több 
helyről, de legkivált Svájczból, úgy szintén a régészetnek rövid működése alatt 
annyi hasznára szolgált Pogatschnigg **, sebenicoi bányatiszt a serajevói 
muzeum kiadványaiban. 
Ha azonban e kohászati maradványok római eredetéhez talán szó férhetne, 
s azok hovatartozásáról mathematicai szabatossággal nem beszélhetnének, ugyan¬ 
csak Telekről képes vagyok a római bányásztelep létezését kétségtelen bizonyos¬ 
sággal kijelölni. Ott t. i., a hol a hatvanas évek vége felé munkába vett teleki 
bányász colonia építéséig a munkások egy része ideiglenes otthont nyert, a Govas- 
diáról kifutó mnki patak jobb parti elő fokán, melyről lépcsős átmenetekkel 
a Dealu Gruni nevű hegynyulványon éppen a gyalári vashegyig hatolhatunk fel, 
* L. Beck : I)ie Geschiclite des Eisens. 
** Mittheilungen des bosnisch-herzegovinischen Landesmuseums. Bd. II. 1894. 
(242) 
