356 
TÉGLÁS GÁBOR : VAJDAHUNYAD LEGRÉGIBB VASBÁNYÁSZATA. 
és döntő bizonyítékát képezi végre az a bányamérleg, mely innen Kerpely Antal. 
ministeri tanácsos birtokába jutott s melyen értesülésem szerint festi, az isme¬ 
retes itáliai lámpagyáros bélyege olvasható. 
Gyalár tehát a római korban is számot tevő bányahely lehetett s Telekkel 
és a Hunvadhoz közelebb, a hunyadi erdőkben, valamint a Ruska Pojana hegység 
ágazataiban, főleg Buda, Alun körül észlelhető ősbányászati nyomokkal egy 
bánya kerületet képezhetett. A bányaigazgatás módjairól kevésbbé vagyunk tájé¬ 
kozva, mint az aranybányászatnál, hol az egész bánvaadministratio szervezetét 
sikerült megállapítanom. Egyetlen felirati vonatkozást örököltünk át a vasbá¬ 
nyászatra, az is Apulumban, Gyula-Fehérvárt került napfényre 1840-ben s azóta 
ismét elkallódott. * Ez is csak a vasbányászatra vonatkozik. Valószinűleg bérleti 
rendszert követtek itt is mint a Noricumban Hüttenbergnél, hol a conductor fer- 
rariarum többnyire Norejaból (Friesach) intézte megbizottjai segélyével a bánya- 
művelést. A rómaiak ezeket a vastelepeket kiváló becsben tarthatták, miután 
a Dunától éjszakra Bogsánon kívül jelentékenyebb vasbányászatot nem űzhettek, 
s az olyan bányaművelés, a minőt Lúgos, illetőleg Gavosdia közelében Tiukovától 
emlegetnek, alig elégíthette ki a római hadsereg fegyvertárainak vasszükségletét. 
A Duna mellett Orsován felül a mai Milanovácznál s akkori Taliataenál üzem¬ 
ben tartott fegyvertárak is innen nyerhették vasszükségletük jelentékeny részét, 
miután a Morava közelében Horreum Marginal vagyis a mai napig fegyvertárul 
szolgáló Kragujevacnál a szerbiai Timok és Pék forrásvidék vasa nyerhette érté¬ 
kesítését. Daciában pedig Sarmizegethusában, a tartomány fővárosában, vagyis 
a mai Várhelyen, a fegyverkovácsok oly nagy számát foglalkoztatták, hogy már 
13 ilyen testületről birunk feliratilag számot adni. Hasonló nagy vasfogyasztást 
űzhetett Apulumban (Gyulafehérvár) a XIII. légió főhadiszállása is, melynek a 
közel Toroczkó szolgáltathatott némi, de természetesen sokkal kevesebb vasat. 
Gyalár vasbányászata hunyadi vas néven szerepel ősidők óta. Brankovics 
szerb despota, majd Hunyadi János a vasbányászatra fektették itt a fősúlyt. 
A nemzeti fejedelmeknek szintén főgondját képezte ez a vasbányászat, 
Bethlen Gábor, a két Rákóczy György sok intézkedése erre vonatkozik. 
Az országos levéltárban általam átolvasott egyik birtokösszeirás Bérczfalva 
szép magyar néven emlegeti Gyalárt. 1685-ben H. Apaffy Mihály fejedelem Barcsay 
Abrahám ohábei kohója részére vaskőszállítást engedett. Ez a szolgalom eladás 
utján a BÁNFFY-akra, majd gr. CsÁKY-akra szállott s 1870-ben a kincstár alku útján 
megváltotta. 
íme ennyivel szolgálhatok a vajdahunyadvidéki vasbányászat legrégibb 
múltjához. Még sok elmondani valóm volna, hiszen a levéltári adatokat 
nem is érintettem ; de én csak figyelmet óhajtok a bányászarchaeologiai emlékek 
iránt felkelteni, mert fájdalom, a múltban éppen a bányászok követtek el legtöbb 
hibát saját munkakörük legrégibb emlékeivel szemben; s bizony még mai napság 
is sok utánjárásba kerül, a míg egy-egy hiteles adatot az enyészettől megment¬ 
hetünk s a bányászat történeti adattárának hasznára értékesítenünk lehet. 
* Corpus Inscriptionum Latinorum III, Köt 1128. sz. felirat. 
(244) 
