28 
STAUB MÓRICZ : 
ható növények közül az eddig ismeretesekké lett úgynevezett postglacialis 
lelethelyeken Betula nana L. az egyedüli, mely leggyakrabban találtatott 
(Svájcz [6 lelethely], Nagybrittania [4 , Németország [2], a déli Svédország 
[2], Dánia 1]); vele versenyezik gyakoriságra nézve Dryas octopetala L. 
(Svájcz 3], déli Svédország [2], Dánia [1], Németország 1 ); Salix myrtil- 
loides L.-t ismerjük, a mint már említve lett, Bovey Tracey-ról, de Schwer- 
zenbacli-ról is a Svájczban ; Pinus Cembra L.-t a Mura folyó hömpölyéből 
Stiriában ; Vaccinium uliginosum L.-t a bajorországi Kolbermoor-ból; Cera ■ 
tojthyllum demersum L.-ot Hoxne-ből Angliában ; Pinus Pumilio Hanke a 
Pnrus montana Mill. gazdag alakkörébe való rokonaival a szász Erczhegy¬ 
ségben. Irlandon és Jarville-ban Francziaországban volt képviselve. 
Scliwerzenbach a Svájczban az egyedüli helyiség, hol Salix myrtil- 
loides L., Betula nana L. és Dryas octopetala L. szintén előfordul; ellen¬ 
ben Carex Goodenoughi Gay, Nuphar pumilum Sm. és a két említett 
Galium- faj eddig az ilyen postglacialis lelethelyek egyikén sem találtattak. 
De midőn a hullákat es ezeknek biológiai sajátságait figyelemmel vizs¬ 
gáljuk; föltárul előttünk egy reg múlt idő minden titkával együtt. 
Kísértsük meg azt megfejteni és kezdjük meg a szemlet az eltemetett 
flóra azon képviselőivel, melyek meg ma is hazánk földjenek lakói. 
Itt vau első sorban a Ceratophyllum demersum L. Ez egész Európában 
van elterjedve; hazánkban a Királyhágón innen keleten és délen elszórtan; 
a Királyhágón túl is a deli és keleti mezei tájon, de itt is elszórtan fordul 
elő. A központi Kárpátokon meg az erdélyi havasokon eddig nem találták ; 
ez tehát nem alpesi növény, de Izland szigetén is honos és így e növény 
hömérséki igényei 8,5 és 2,6° C évi hőmérsék között mozognak. 
Európában szintén mindenütt található a feleki palaszén leggyakoribb 
maradványainak egyike, a Carex Goodenoughi Gay. Központi Kárpátjaink¬ 
ban folmegy a 2000 m magas regióba, mert még az Öttónál és a Mlinicza- 
völgyben is találhatni; a Királyhágón túl csak ennek keleti részén levő ned¬ 
ves lápos helyein, 1000 rn-nél magasabb, de csak kevés helyen fordul elő; 
nő azonban Grönlandban is az északi szélesség 61-ik foka alatt és így hőmér- 
séki igényei +8 es —8° C közé esnek. 
Nagy elterjedésü a Galium palustre L. (és G. uliginosum L.) is, mert a 
melegebb délvidékét kivéve egész Európában honos nedves és mocsaras 
helyeken a havasalji tájig (900—1350 m). 
Az áfonya (Vaccinium és Oxycoccus) Európában nagyon el van ter¬ 
jedve; sőt Helvetiában Vaccinium uliginosum L. lemegy a lapályra is, 
különben alpin növény, mely központi Kárpátjainkban az erdők lápos talaját 
szereti, de fölmegy a törpe fenyő régiójába is, így a Felkavölgyben 1900 
m-nyi magasságba. Hasooló elterjedése van az erdélyi havasokban is, de 
mindaketten Grönlandban a 64-ik fokig, sőt a foltos áfonya «micropliylla 
Lge.» nevű alakjában egészen a 78-ik fokig. 
( 28 ) 
