ELNÖKI MEGNYITÓ BESZED. 
7 
1866-ban elnökévé választotta. Sok magas megbízatás között egyike volt a 
legfontosabbaknak, bogy azon királyi bizottság elnökévé választották, mely 
eleinte a Boyal Society körében (melynek Sir Wabington Smyth szintén 
tagja volt) később önállóan foglalkozott azon kérdés megoldásával, bogy a sok 
bányaszerencsétlenségnek mi módon lehetne elejét venni. E fontos fel¬ 
adaton 1879-—1886 években dolgoztak. E közben nagy számmal csinált ő 
és társai kísérleteket több mint kétszáz-féle biztonsági bányalámpával ugy 
a természetes gázzal, mely a kőszénbányában fejlődik, mint mesterségessel 
a 'wookwichi arzenálban. Az irodalmi téren legjobban van elterjedve a kő¬ 
szénről és annak bányászatáról (1861) írt munkája (Rudimentary Treatise 
on Coal and Coal Mining), mi azóta hat kiadást ért, és az európai főnyel¬ 
veken kívül a chinaira is át van téve. 
Sir Wabington Smyth a korona bányáinak inspectora volt Cornwallban, 
hova már e miatt is kellett neki sokszor ellátogatni, s hol egyszersmind a 
tengerparti vidéken («Marazion») nyaralója volt kipihenésre a nagyvilág 
zajától. 
Ennyi jelesség elismeréséül több külföldi érdemjelen és tudományos 
tagságon kívül 1881-ben az angol nemességet kapta. 
En 1851-ben Londonban 9 hónapig időzvén az első világkiállításon 
az ő barátsága és szüleinek, de az egész családnak jósága megnyitotta az 
angol előkelő tudományos társadalom élvezetét s ez minden alkalommal 
ismétlődött valahányszor akár világtárlat, akár nemzetközi geológiai kon- 
gressus volt, mert ilyen alkalomkor Sir Warington Smyth a küldöttek között 
nem hiányzott. Budapesten is volt azóta még kétszer nejével együtt. Igen 
jó viszonyban volt elhunyt Zsigmondy Vilmossal és több más hasonkoruak- 
kal. Két évvel ezelőtt volt szerencsém közölni egy angol bányamérnök jelen¬ 
tését a budapesti országos kiállításról (1885), melyet Londonban egy előkelő 
estélyen (Society of Árts) olvasott fel, arra elnökül Sir Wabington Smyth volt 
felkérve, és a ki azon, de minden alkalommal, midőn Magyarországról volt 
szó, rokonszenvének és helyszínen nyert ismeretének bő tanúságát adta. 
* * * 
E. Hébert (Membre de l’Institut, doyen honoraire de la faculté des 
Sciences de Paris, commandeur de la légion d’honneur) társulatunk tiszte¬ 
leti tagja volt. Halálát gyászolja nemcsak Francziaország, hol ő iskolát 
alapított, de az egész geológiai világ, mert ő részint mint tanár, részint 
mint geológiai kutató, részint mint a nemzetközi kongressusok legszorgal¬ 
masabb tagjainak egyike a szakkörökben általában ismeretes és általában a 
tisztelet tárgya volt. 
Hébebt egész életét a stratigrafiai geológiának szentelte, s félszázados 
munkálkodása alatt sokat végezett. Tanulmányai a Francziaországban elő¬ 
forduló minden sistemára és az ország minden vidékére kiterjeszkednek. 
(P 
