KALECSINSZKY SÁNDOR : YOLUMENOMETER. 
109 
FAJSüIiYMEGHATÁBOZÁS MÓDOSÍTOTT SZERKEZETŰ 
V OUT M ENOMETERRE L. 
Kalecsinszky Sándor- tói.* 
(Egy ábrával.) 
A szilárd halmazállapotú testek fajsúlyát úgy szokás meghatározni — 
mint ismeretes — hogy megmérjük a test súlyát és meghatározzuk a térfoga¬ 
tát, e kettőnek a viszonya azután adni fogja a fajsúlyt. A térfogatmeghatá¬ 
rozást többféle módon lehet eszközölni. 
Ha testünk szabályos alakú és elég nagy, továbbá mindenütt egyenlő 
tömöttségü azaz nem likacsos, akkor a térfogat meghatározása egyszerűen 
a hosszmérésből volna kiszámítható, a mi azonban a gyakorlatban ritkán 
esik meg. 
A szilárd testek térfogatát az által lehet meghatározni, hogy megmer¬ 
jük, mennyi vizet vagy más folyadékot szorít ez ki a helyéből, vagy pedig, 
hogy mennyit veszít a súlyából, ha a víz alá merítjük. A szilárd testek tér¬ 
fogata tehát meghatározható vagy a hydrostatikai mérleg segélyével, vagy a 
Nicholson-aráometerrel, vagy pedig a pyknometerrel. 
A térfogat meghatározható végül a volumenornctérrel. Ezen módszer a 
BoYLLE-MARioTTE-fele törvény alkalmazásában áll, a mely azt mondja, hogy 
a gázok térfogata a reá gyakorolt nyomással fordított viszonyban van. 
Ha egy elzárt levegőtömegnek (A = v) a térfogatát egy ismert térfo¬ 
gattal (B = a) megváltoztatjuk, pl. ha nagyobbítjuk, akkor a levegő nyo¬ 
mása ennek megfelelően kisebbedni fog. Ha megmérjük a levegő nyomását 
(barometerállás) és ismerjük azon edény térfogatát, a melylyel megnagyob¬ 
bítottuk és az elzárt levegőnek a megnagyobbítás utáni nyomását, akkor 
ezen adatokból pontosan kiszámíthatjuk az elzárt levegőnek a kezdetleges 
térfogatát, a következő számítás szerint, a hol 
v 0 jelenti az A edény térfogatát az 1 jelig üresen ; 
p 0 = a levegő nyomását ; 
a = B edény normális térfogatát = 126,42 cm 3 ; 
d = nyomáskülönbséget a térfogatnagyobbítás után. 
* Előadta a magyarhoni Földtani Társulat 1890. évi november 5-én tartott 
szakülésén. 
(85) 
