124 
STAUB MÓRICZ: GÁCSORSZAGI NÖVÉNYEK. 
és egyelőre jól teszszük, lia ama fossziliákat a «problematikus szervezetek" elne¬ 
vezése alatt a jövőre is a kutatás tárgyává teszszük. Egy ilyen problematikus szerve¬ 
zet a Taonurus nevű is, melyet Schimper még az Alectorurideae, a «Kakasfark 
moszatok» csoportjába sorolja. Régen ismerik az ide tartozó alakokat; mert ilyen 
a Taonurus marginatvs Lég. az amerikai Ckemnung groupból; T. Panescorsii Sáp. 
a kagylómészből, T. mellensis Sáp. és T. Saportai Dew. a jurából meg a krétából; 
továbbá T. Brianteus Vill. és T. fiageUiformis F. 0. a Flyschból van leírva. Min¬ 
denesetre föltűnő dolog, hogy a harmadkor fiatalabb rétegeiből, melyek flórája 
határozottan összefügg a mai flórával, is kikerült egy ilyen Taonurus faj, mely 
körülmény nézetem szerint már magában véve is hatalmas érv azok kezében, kik a 
Taonurus növényi származását tagadják. A szóban levő Taonurust Spanyolországban 
Alcoy környékén (Alicante tartományban) durva kavicsos mészban találták, mely 
Villanova szerint határozottan felső mioczenkorbeli. Ez a körülmény bírta ama 
faj leíróit, gróf Saporta és M árion -t, arra, hogy az ultimus fajnévvel ruházták föl, 
mintegy ezzel jelezni akarván azt, hogy ez a Taonurus nemzetségének sorát befe¬ 
jezi. Mindössze csak három éve, hogy e rejtélyes szervezetet elkeresztelték; de 
Saporta a franczia geológiai társulat 1887 februárius 27-én tartott ülésén mutatta 
be. : Rendkívül érdekes ez okból Raciborski úr lelete, ki Taonurus ultimus t a gali- 
cziai Kárpátokban is fölfedezte és az itt lerajzolt példánynyal nekem kedveskedett. 
Megismerni rajta, hogy a bilobiták jellegeit mutatja, a duzzadt hengerded 
karima eleinte félkörben hajlik, egy darabig két szára egymással majdnem párhu¬ 
zamosan megy, de csakhamar közelednek egymás felé és valószínűleg, a mint ezt 
a spanyol példányoknál is láthatni, egymásra feküsznek. E duzzadt karima vas¬ 
tagsága körülbelül 2 cm és felületén látjuk a kiálló finom bordák sajátságos rend¬ 
szerét, mely különböző elágazása és az ágak különböző módon végbe menő 
egyesülése folytán létre hozzák a bilobitákra nézve jellemzőnek mondott hálózatot. 
A karima által bezárt téren pedig kifeszített hártya gyanánt sajátságos lapos részt 
lehet látni, melynek vastagsága körülbelül 8 mm-nyi és mely felületén hasonló¬ 
képen mint a karima a finom bordák létre hozta hálózatot mutatja. 
Saporta szerint ama sajátságos pliyllom (lomb, a minek e szerző magyarázza) 
még az elágazás nyomait is mutatja; legalább azoknak mondja a duzzadt kari¬ 
mából kiinduló ágcsonkokat és domború mélyedéseket, melyek azonban a lengyel 
példányon nem láthatók. De Saporta nem kételkedik azon, hogy a szervezet 
tengeri moszat, noha a mi tengereinkben nem találhatók; de találhatók hozzájok 
habitusra meg szerkezetre nézve hasonlók; nevezetesen a Siphoneák alsóbbrendű 
és egysejtű alakjai között. Az úgynevezett «en demi-relief»-féle megkövesedést, 
kiválóan a moszatok sajátságának mondja és ő nem ismeri azt az állatot, akár mozgó 
akár nyugvó állapotban, mely a bilobiták borda-kálozatához hasonló nyomokat 
hagyhatna hátra a kőzetben. Én azt hiszem, a megfejtéshez közelebb áll Raciborski 
úr, ki hozzám intézett levelében a Taonurus- 1 valamely fúró szervezetnek, tehát 
valószínűleg szivacsnak tartja. 
Gálicziában való előfordulására nézve azt írja nekem Raciborski úr, hogy 
sok helyen, de mindig a fehér senonmeszek csak legfelsőbb rétegeiben található a 
: De Saporta, Nouveaux documents relatifs aux organismes problématiques 
des anciennes mers. — Bulletin de la Société Géolog. de Francé. 3-e sér. t. XV. pag. 286. 
( 100 ) 
