170 
HALAYÁTS GYULA : 
kérdésnek kell hagyni. A II-ik fúrólyuk 82-—84 m-ben levő kavics azonban 
már plioczen is lehet, s nem lehetetlen, hogy annak a kavicsnak a folytatása, 
melyet Löczy (1. c.) Temesmegyeben a part szélén Muránynál tapasztalt, 
s a melyből a m. kir. földtani intézetnek Mastodon arvernensis Cuiv. marad¬ 
ványai (állkapocstöredék s 3 zápfog) vannak. A legalsó homokok aztán nagy 
valószínűséggel már a pontusi emelet képviselői. 
2. Alluvium. 
Az elébb tárgyalt diluviális képződmények alkotta területeknél azon¬ 
ban földmívelési szempontból sokkal fontosabb megyénk azon nagyobb része, 
mely a mostkori folyók ár- és mocsárterét foglalja magában s melyen meg 
folyvást rakódnak le a rétegek, mert ezek a területek a legtermekenyebb 
helyek. Miután pedig ezen alluviális képződmények szorosan összefüggnek 
a jelenkor folyóvizeivel, itt kívánok néhány sort megyénk hidrografiai viszo¬ 
nyainak is szentelni. 
Torontálmegye folyóvizei a Duna folyamvidekehez tartoznak, mely 
hatalmas folyam a déli határt kepezi. Beléje szakad a balparton Pancsovánal 
a Temes s Titel alatt a Tisza. A Tisza a megyét Ny-ról határolja s belóömlik 
a balparton Perlasznál a Bega; Pádénál az Aranka és Szöreg közelében 
a Maros. 
A Maros messze keleten, a Hargita-hegységben ered s Perjámosnál 
lép megyénk területére, és perjamos-szőregi, K—Ny-i irányú részevei 
egyúttal az északi határt kepezi. A Maros e része már a síkságon folyik 
s esése 1 :4800*, mint ilyennek kanyargós, néhol több ágra szakadó ágya, 
s Perjámos, Egres, Német-Csanád, Kis-Zombor, Szöreg táján széles, mocsa¬ 
ras ártere van, melyen áradásai alkalmával finom iszapból álló, humuszban 
gazdag rétegeket rakott le. 
Beléje Torontálmegyében egyetlen patak sem ömlik, hanem Fönlaknál 
a balparton ketté szakad s kepezi azon mellékágat, mely Aranka név alatt 
ismeretes s mely Bácz-Szt.-Péter, Szárafalva, Nagy-Szt.-Miklós, Ó-Besenyő, 
Valkány, Monostor, Jazova mellett kígyódzik köríilbelöl EK—DNy-i irány¬ 
ban s Pádénál szakad a Tiszába. A Maros magas vízállása mellett az Aranka 
folyóvá dagad s óriási területeket önt el, finom iszapból álló termékeny ré¬ 
tegeket rakván le. Perjámosnál még egy ágat is ereszt, mely Pészak, Lovrin, 
Nagy-Komlós, Nákófalva, Nagy-Kikinda mellett egy szárazér képében vonul 
s ezentúl a Yalom-bara mocsaraiba, illetőleg ennek közvetítésével a disza 
mocsaraiba vész. 
A Tisza azon ponttól kezdve, melyben a Maros szakad beléje, egeszen 
Hunfalvy J. A magyar birodalom földrajza, 259. 1. 
