182 
TÉGLÁS GÁBOR: 
egymással párhuzamos s egyaránt a verespataki fővölgyhöz lejtő oldalvölgy tárul 
fel előttünk. A fővölgyhöz közelebb eső, a Bányapatak völgye (Pereu de la baji), 
mely az alsó és felső Ferdinánd bányák vízereit vezeti le. Ezen völgytől a veres¬ 
pataki fővölgyig emelkedő magaslat Pap erdeje (Padure popi).* A Bányapatak és a 
mögötte lefutó Valye Nanuluj nevű keskeny völgy közt emelkedik a Czarina nevű 
cserjés emelkedés, mely Verespatak legrégibb és legbecsesebb felirati emlékeit 
szolgáltatá. Itt terülhetett el a vagyonosabb római családok temetkező helye s itt 
találta a Gritti család a múlt század utolsó negyedében azokat a síremlékeket^ 
melyek Verespataknak egyik nevezetességét képezik. így több rendbeli sírkő, fara¬ 
gott kőoroszlán, kőtoboz (pinea) díszíti most is onnan a Grittik épületének hom¬ 
lokzatát. Az öreg Gritti sírja fölé egy hatalmas sarcophag fedelét helyezték, mely¬ 
nek hossza 2,1 m, szélessége 1,1 in, s mely a Verespataktól 80 km-re fekvő Magyar- 
Igen mellől (Gyulafehérvár közelében) bányászott nummulitmészből készülvén, 
már ez által is jelzi az egykori lakosság jólétét, miután oly messze földről csak 
vagyonos egyének rendelhettek síremlékeket. 
A Czarina szolgáltatá azt a sarcophagot is, mely a Felső Ferdinánd bányá¬ 
hoz Verespatakról befordulólag a szögletkereszt melletti udvaron látható s kicsiny¬ 
sége miatt valamely serdülő bányászivadék porait fogadhatá magába. 
De a Czarina nemcsak a síremlékek által vált nevezetessé. Ennek lejtőit 
egykor vallási szentélyek díszítek s az alább bemutatandó négy oltárkő épen a 
Valye Nanuluj felé iréző, tehát délnyugati oldalról került 1870-ben felszínre. Sze¬ 
rencsére Ebergényi Mózes bányatulajdonos, és a Ferdinánd bányatársulat igazga¬ 
tójának ügyszeretete nem engedé ezeket elkallódni, hanem az általa vezetett FelsŐ- 
Ferdinánd-bánya homlokzatába illesztve, megmenté azokat az érdeklődők és a 
tudomány számára. Mostani ellrelyeztetésük se bizonyult azonban alkalmasnak s 
oly kiváló műveltségű bányász, minőnek Ebergényi Mózes urat alkalmam vala 
megismerni, bizonyára módját találja annak, hogy a hazai bányászatnak nagy¬ 
érdekű documentumai valamelyik nyilvános gyűjteményben hirdethessék Veres¬ 
patak Ősiségét s odavaló bányászatunk majdnem két ezredéves virágzását. 
A négy felírás mindenike vallási emlék lévén, a lakosság lelki világára és. 
származására is világot derít. 
Első helyen említjük az államvallás áldozóját Vezo Pnblius Antoninust, 
I • O • M 
SACR 
VEZ • P -AKT 
V • S • L - M • 
I(ovi) o(ptimo) M(axino) Sacr(um) Vez(o) 
P(nblius) Anto(ninus) V(otum) 
S(olvit) L(ibenter) M(eritum). 
[ 1 ] 
Ez a Vezo név élénken emlékeztethet bennünket a szintén Verespatakról 
ismeretes viasztáblák egyikén : a 6. számún megörökített Dasius Verzonis priusta ex 
Kaveretio, kitől Maximus Bato fia Passia rabszolgaleányt megvásárlá. 
Apollónak is valának tisztelői a verespataki aranyhegyek közt és pedig 
épen a bányaközség környékét mívelő falusi lakosságból: a feliraton megnevezett 
castellanik, kik Apollo mellett úgy látszik Pannak is hódolni kívántak. A nem 
kellően olvasható és értelmezhető felirat így szól: 
Bálint Simon nevű csak nemrég elhunyt gör. kath. papról elnevezve. 
(132) 
