192 
INKEY BÉLA: 
geológus (Paul, Hebbich, Fotterle, Peters) adataival egy egységes képpé vannak 
összeolvasztva. 
Európa földtani ismeretének mily jelentékeny hézagát tölti ki egy ilyen 
térkép és mily fontos lehet ez főleg reánk mint szomszédokra nézve, ezt már több 
ízben hangoztattam, nevezetesen azon alkalommal, midőn egyszer — ezelőtt hét 
esztendővel — a román földtani intézet által kiadott térképlapokat a magyar föld¬ 
tani társulatnak bemutathatni volt szerencsém.* Előadtam akkor, hogy ez az 
ország, mely sokáig Európa országai között földtanilag csaknem a legkevésbé 
ismeretes volt, ez utolsó évtizedben egyszerre feltárult előttünk, kezdetben egves 
külföldi kutatók közlései által, majd pedig az ujonszületett románországi földtani 
intézet rendszeres fölvételei által is. Az ezen intézet által 1889-ig kiadott átnézeti 
térképlapok az ország legnagyobb részére terjedtek ki, mértékük pedig nem 
nagyon különbözik az előttünk fekvő térképétől, úgy hogy közel fekvő és csábító 
gondolat e két egymásra következő és mégis egymástól egészen független munka 
között megkisérleni az összehasonlítást. E feladatra persze csak olyan kritikus 
lenne igazán hivatva, a ki az egész országot és annak földtani viszonyait alaposan 
ismerné ; minthogy pedig én ezen teljes ismerettel nem rendelkezem, hanem csu¬ 
pán Kis-Oláhország hegyi vidékének némely részeit láttam, le kell mondanom 
e vállalatról és tovább nem terjeszthetem észrevételeimet mint arra az egynéhány 
pontra, melyekre nézve már a fentemlített értekezésemben nyilvánítottam véle¬ 
ményemet aromán geologok eltérő nézetei között. Akkor ugyanis rá kellett utalnom 
Dbaghicénu első munkájára és megemlítenem a közte és a román állami geologok 
nézetei között felmerült ellenkezésre. Úgy látszik, hogy ez az ellenkezés az évek 
folyamában még élesebbé vált és a mint az előttem fekvő munka előszavából 
kitűnni látszik, a román földtani intézet teljes beszüntetése részben a nevezett 
szerzőnek is tulajdonítható. 
Bármiként legyen ez, annyi bizonyos, hogy Draghicénu az ő térképének ki¬ 
dolgozása közben a honfitársai működésével, mint a melynek eredményeit ő tel¬ 
jesen hibásoknak és hiányosaknak nyilvánítja, nem igen törődött. Az ország három 
negyedére nézve beérte, a mint ő maga mondja, a saját maga gyűjtötte adatokkal, 
de a hol azokra nem támaszkodhatok, úgy mint a Dobrudsára és Moldova északi 
részére nézve, ott a bécsi geológusok (Paul és Peters) munkálataiból nyeri ő a ki¬ 
egészítő adatokat. A képződmények határainak szabatosabb vonására segítségül 
veszi a határos országok földtani térképeit, ú. m. a Székelyföld térképét Her- 
BiCH-től és Bukovináét Paul KiROLY-tól. Felhasználja továbbá HERBicH-nek azon 
kézirati térképét, melyet hazánk e jeles geológusa a magyar kormány megbízásából 
az 1884. évben Román ország bizonyos részéről, nevezetesen a Dimbovitza, Prohova 
és Buzeu nevű kerületekről felvett; és bizonyosnak vehetjük, hogy a fogarasi 
havasoknak Románország jó nagy részére is kiterjeszkedő térképe, melyet Primics 
György a magyar tud. akadémia értekezéseiben közölt, szintén nem kerülte el 
Draghicénu figyelmét, habár ő ezt, valamint HERBicH-en kívül más magyar kutató 
műveit egy szóval sem említi. Ellenben hivatkozik még Fotterle, Paul, Uhlig, 
Cobalescu és Poni egyes dolgozataira. 
* Inkey B., Román földtani kutatások Magyarország határszélén. Földtani Köz¬ 
löny XIX. köt. 312. 1. 
