IRODALOM. 
:>.10 
kozik, hogy az erdélyi déli liatárhegység tartozik e a Kárpátok hegyrendszeréhez 
vagyis képezi-e az összefűző kapcsot a Kárpátok és Balkán hegyrendszerei közt, 
úgy, a mint azt Suess :;: kifejtette, hogy t. i. a Kárpátok és a Balkán között a hegy¬ 
ség csapásirányának általános csavarodása hozza létre az összefüggést. A második 
részében pedig azt vizsgálja, hogy a hegység változatos orographiai viszonyai 
mennyiben függnek össze a belső szerkezettel, vagyis az emelkedés törvényeivel. 
Az első részben mindenekelőtt ismerteti a hegység geológiai alkotásában 
szereplő képződményeknek minőségét és földtani korát. 
Ama hegységben uralkodó képződmény az archai systemához tartozó kristá- 
tályos palák, melyek közt a szerző három csoportot különböztet meg; nevezetesen : 
a) a gránit szövetű gnáisz csoportját, melyhez a gránitot is sorozza; b) teljesen kris¬ 
tályos, palás kőzet fájókat mint a minők : a gnáiszok különböző fajai, a csillámpalák, 
mészpalák és a szerpentin; c) leevésbbé szembetűnően kristályos pala faj okát, mint a 
phyllitek, chloritpalák, amphibol-chloritpala, szerpentinpala, talkpala, bizonyos 
quarcitok, mész-csillámpala stb. A kristályos palákon kívül feltalálhatok még a 
hegység területén — de igen jelentéktelen szerep mellett — a következő üledékek : 
A Cserna forrásterülete fölött és Mehadia környékén a verrucano ; a terület nyu- 
goti részében liaszpalák és juramészkövek; a hegység északi részében a kréta- 
systema, homokkő, márga és agyag üledékei ; a Lotru torkolata körül eocen con- 
glomerat, homokkő és agyag képződményei; a zsili, hátszegi és puji medenczékben 
az oligocen ; a hegység külső szélein itt-ott a mediterrán; a hegység tövében he- 
lyenkint a szármát és a pontmi üledékek; a völgyekben a diluvium kavics és 
agyag lerakodásai, melyek a Zsil-medenczében aranytartalmuak. 
Magát a hegységet kizárólag csak a kristályos palák réteghullámai képezik, 
mint az kiválóan jól az Olt-szorosban szemlélhető, a hol négy főgyürődést lehet 
constatálni. Északról délfelé menve először egy a harmadik palacsoport kőzeteiből 
álló antiklinalis redőt találunk, melynek csapása ÉNy-i irányú ; az ország határa 
és Chineni falu közt a második palacsoport kőzeteiből álló legyező szerkezetű 
palaredő észlelhető Ny-i csapással; Bobesti és Golotreni faluk közt egy harmadik 
palaredő látható, mely csapásirányát nyűgöt felé többször változtatja; a negyedik 
és utolsó egy antiklinalis palaredő Brezoion túl szemlélhető. E redők csapásirányát 
nyűgöt felé követve érdekes analógiák és ellentétek tűnnek fel. Ugyanis azt tapasz¬ 
taljuk. hogy petrographiai minőség tekintetében az első vonulat a harmadikhoz 
hasonlít, mind a kettőben a félig kristályos palafajták vannak túlsúlyban, míg a 
második az ő gnáisz és csillámpala rétegeivel a negyedikhez áll a legközelebb; 
tehát ugyanazon sorrend kétszer ismétlődik. Orographiai jelentőségre nézve a 
fogarasi havasokban a két külső vonulat a jelentékenyebb, de az Olt jobb partján a 
két belső vonulat képezi a legmagasabb lánczokat. Az első és a második vonulat 
nyugoti folytatásában mindinkább északfelé kanyarodik, míg a harmadik és a 
negyedik vonulat végei majdnem egészen déli irányt követnek. Azon hegyes szög- 
letű térben, mely a két redőpár divergentiája által keletkezik, egy ötödik ékalakú 
hegység a Retyezát foglal helyet, mely hegységnek nyugaton, Karánsebes és Orsóvá 
közt hirtelen egy törésvonal vet véget, mely a Mundra és Kozia vonulatokat csak 
mint tangens érinti. 
(21 2 ) 
* Autlitz dér Erde I. 625. 1. 
