IRODALOM. 
318 
lehetős simák, míg a nagyobb kristályok felülete rendesen érdes. A budai calcitok 
színe is jellemző sárga, de szürkés, világos fehér szintiek sem ritkák, az apróbbak 
között pedig víztisztákat is bőven találni. 
A kristályos calcitokat rendesen a szemcsés mészkő termi a budai begyek¬ 
ben. így a Ivis-Svábliegyen az orbitoid mészkő kisebb-nagyobb liasadékai a kiváló 
termőhelyek. A csillogó calcit-kristályok itt sárga, élénk borsárga színűek, de a 
sárga színnek különféle árnyalatán kívül a víztiszta kristályok is gyakoriak. E két¬ 
féle szinti kristályokon szerző azt tapasztalta, hogy a színbeli eltérés néha egy¬ 
szersmind a formák bizonyos eltérésével karöltve jár; így egyugyanazon anya- 
kőzeten gyaki’an talált apró víztiszta calcitkristályokból álló réteget, mely 
kristályokat csakis az R3 formálta és ezen egyszerű kristályokra azután élénk 
borsárga szinti többszörösen kombinált nagyobb calcitok telepedtek. A kristályok 
formáiban beállott ezen változatosságot a képződés körülményeiben történhetett 
változásnak tudja be. 
Vannak még rudasszerkezetű calcit-kristálycsoportok is, melyeket rendesen 
egy baryt-kristályokból álló rétegre nőive találni; ezen kristályok végcsúcsa 
rendesen egy skalenoéder, melynek váltakozó pólus-élei legömbölyödöttek, úgy 
hogy első tekintetre inkább egy hegyes rhomboéderre vallanak. 
Megemlékezik még szerző a Ferenczliegyen, a daclisteini mészkövén talál¬ 
ható szürke színű, érdes felületű skalenoéderes kristályokról is, melyek között 
egyesekben a külső világos, kissé áttetsző szürke kéreg alatt belül egy füstszürkés 
magvat kiilömböztethetni meg. 
A budai calcitok formáit gondosan tanulmányozván, Braun úr o kristályo¬ 
kon összesen a következő 9 formát tapasztalta, u. m. : 
k. {1011). E 
k. (4041). 4R 
k. (0112}.— : VaB 
k. (0221).— 2E 
(1123} .‘ 2 /sPí2. 
(IOTO).ooR 
k. (2131). E3 
k. (2134J.V4E3 
k. {4156), 1 / 2 E 5 /3 
Ha még ezen formákhoz az utóbbi időben H. TRAUBE-tól a budai calcitokról 
ismertetetik. (3031) 3E és k. (9091). 9E rliomboédereket is csatoljuk, akkor 
láthatjuk, hogy ezideig a budai calcitokon tizenegy forma ismeretes. 
E formákból leggyakoribb és kiképződése tekintetéből relatíve a legjobb 
az R3 ; a rhomboéderekből a többihez szabva ritkább az R, a —V 2 R rendesen az 
ismeretesen rostos kis lapokban jelenik meg, a —2R lapjai jól megtermettek, 
a 4R pedig úgyszólván mindenkor csak kis lappal bír, úgy hogy szerző a megvizs¬ 
gált gazdag materiálisban csak egyszer tapasztalta, hogy a 4R a többi összes 
formák közűi a legnagyobb lapokkal megtermett volt. 
Az egyes kombinálások közül a következőket sorolja el, megjegyezvén, hogy 
a nagyság szerint fogyó rendben említi az egyes formákat, u. m.: R3, —2R, 00 R, roi 
4R, R, — ÍR ; R3, R, 4R, 00 R, —2R, —V 2 R, JRVs, 2 / 3 R2 ; R3, R, -2R, — ÍR, 
00 R, 4R, 7*R3; — 2R, R3, 00 R, 4R, — |R ; R3, R, —2R, — ÍR, 00 R, 4R ; R, R3, 
— íR> 4R, 00 R; R3. - íR, x AtR3, R ; R, R3, 2R, 4R, 00 R. 
( 215 ) 
