FELEKI NÖVÉNYEK. 359 
Confervites sp., Cystoseira Partschii Stbg. sp. (ez a leggyakoribb növé¬ 
nye e lelethelynek), Pinus hepios Ung. (tűtöredékek), Sequoia Sternbergii 
Goepp. sp. (ágtöredék), Pliragmites Oeningensis Al. Br., Cyperites cf. sena- 
rius Heer, Engelhardtia Brongniartii Sáp. és Phyllites fagiformis n. sp., 
mely növénytársasághoz még egy légy, az általam leírt Bibio Kochii n. sp. 
csatlakozik . 1 
E leletek alapján a feleki meszmárgát az első mediterrán emeletbe 
soroztam, mely véleményemhez Dr. Koch Antal tanár úr is csatlakozott, 
tekintette] arra, hogy ((legközelebb ide a Costa dél maré nevű meredek 
hegyoldal tetején az alsó mediterrán emeletű rétegek vannak föltárva két¬ 
ségtelen puhánykövületekkel és azonnal alattuk itt is a Cyrena semistriata 
tartalmú homokkövek következnek. Lehetséges tehát, hogy a feleki halpa¬ 
lák is már ezen alsó mediterrán emeletű rétegek szintájában feküsznek, 
magasabb szmtájba azonban, a települési viszonyokból ítélve, semmi esetre 
sem sorozhatok.)) 2 
Négy évvel ezután azonban Dr. Koch tanár úr a feleki retegek korára 
nezve máskép nyilatkozott. 2 Ugyanis 1886-ban ugyanabban a kis kőbányá¬ 
ban a megmaradottság jobb állapotában levő puhatestűek maradványait 
talált, melyek lehetővé tették azt is, hogy a regebben talált kopott es fogya¬ 
tékos példányok meghatározását is kiigazíthatta és adatait újakkal is kiegé¬ 
szíthette. A növénylenyomatos márgapala közvetlen fedőjében, a durva¬ 
szemű homokkőgömbök mállás által meglazított felületéről a többi között a 
következő héjakat találta: Cerithium pictum Bast., C. rubiginosum Eichw., 
Tapes grcgaria Partsch, Cardium vindobonense Partsch, Trochus sp. (papilla 
v. pictus j es a rétegek egy másik pontján még Mactra podolica Eichw., 
Modiola volhynica Eichw., Cardium vindobonense Partsch és a már emlí¬ 
tett Trochus sp. Ezek alapján dr. Koch tanár ur szerint most már kétség 
sem forog fen, hogy a feleki rétegek csakugyan a szarmata emeletbe tartoznak, 
hová Hatjer és Stache helyezték volt őket legelebb.» 3 
E puhatestüeken kívül dr Koch tanár ur még két növénymaradványt 
is talált, melyeket nekem tanulmányozás czéljából megküldeni szíves volt és 
azokat most a következőben fogom leírni. 
Pinus Felekiensis n. sp. 
Az egyik egy tűlevelű fa ágtöredéke (V. tábla 1. ábra). Ilyen ágtö¬ 
redékek eddig fosszil állapotban csak kevés példányban ismeretesek. A feleki 
1 A m. kir. földtani intézet évkönyve. VI. köt. 8. fűz. és a m. kir. földt. int. 
évi jelentése 1885-ről. Budapest 1886. 66—7. 1. 
2 A m. kir. földtani intézet évi jelentése 1886-ról. Budapest 1887. 73—5. 1. 
3 Hauer u. Stache, Die Geologie Siebenbürgens, pag. 468. 
(233) 
