362 
STAUB MÓRICZ : FELEKI NÖVÉNYEK. 
ismereteink nem bővülnek, az ideiglenes eredményekkel is meg kell elé¬ 
gednünk. 
Ezek után igazolni tartozom még amaz állítást, hogy miért soroztam 
1883- ban megjelent első közleményemben a teleki növényeket az első medi¬ 
terrán emeletbe'? Különösen egy növény, (és a Bibio Kódúi nevű légy) Cyto- 
seira Partschii Sternbg. sp., mely a radoboji flóra korát megelőző rétegek¬ 
ben mindaddig nem találtatott, volt az, mely figyelmemet lekötötte és tisztán 
Süss 1 és Fuchs 2 tekintélyére támaszkodtam akkor, midőn Radoboj geológiai 
korát megállapítottam. Ha jobban körül néztem volna az irodalomban, akkor 
megtaláltam volna Paul C. M. mérvadó értekezését is, 3 melyben azt 
mondja, hogy «minthogy Eadobojnál a fehér márgák a congeriarétegek köz¬ 
vetlen fekűjét képezik és a szarmata emelet magasabb osztályát képviselik; 
a radoboji rovar- (és növény-) márgák emez és a typikus lajtamész között 
feküsznekw, jogosnak találja, hogy ama rovar- és növénymárgák a szarmata 
emelet mélyebb osztálya sequivalensének tekintessenek. Megtudtam volna 
akkor azt is, hogy Paul e nézetéhez csatlakoztak Hauer F. lovag 4 1875-ben, 
Pilar Gy. 5 1877- és Kramberger D. 6 7 1882-ben is. Úgyszintén Bittner A. t 
1884- ben is sorolja a legfiatalabb tengeri miocenlerakodásokhoz és 1889-ben 
Kramberger 8 említi, hogy Podsused mellett a mediterrán márgáknak a 
szármát emelet márgáiba való átmenetet jól lehet megfigyelni. 
Részemről most csak azt constatálhatom, hogy a Felek mellett talált 
fosszil növények csekély számuknak daczára nem mondanak ellent dr. Koch 
Antal tanár úr a talált puhatestűek alapján megállapított kormeghatáro¬ 
zásnak. 
Végül meg a Cystoseira Partschii Sternbg. sp. nevű tengeri moszat 
geológiai szerepére bátorkodom figyelmeztetni. E növény hazánk szarmata 
korbeli tengereiben nagyon el volt terjedve. Eddigi magyarországi lelet¬ 
helyei a következők : Skala miin, Buják, Erdőbénye, Szakadat, Thalheim, 
Felek, Nagyenyed, Radoboj, Podsused, Dőlje. Sem idősebb sem fiatalabb réte¬ 
gekből a moszat még nem ismeretes és igv a szarmata emeletre nézve igazi 
«vezér vövénynek» bizonyul. 
1 Süss, Sitzungsb. d. kais. Akad. 1866. Bd. 54. pag. 148. 
2 Fuchs Th., Fiilirer zu d. Excurs. d. Deutsch. Geol. Ges. Wien 1877. 
3 Paul, C. M., Verkdlgn. d. k. k. geol. Beichsanst. Wien 1874. pag. 223—225. 
4 Hauer, F. v., Die Geologie etc. pag. 578. 
5 Pllar G., Verhdlgn d. k. k. geol. Beiclisanst. Wien, 1877. pag. 99 ff. 
6 Kramberger D., Beitr. d. Pál. Öst.-Ung. etc. II. 29—3. 1. 
7 Bittner, A., Jalirb. d. k. k. geol. Beichsanst. Bd. XXXIV. pag. 501. ff. 
6 Kramberger D., Verhdlgn. d. k. k. geol. Beichsanst. 1889, pag. 89. 
