TÁRSULATI ÜGYEK. 
369 
mint a ferro - vegyül etek, szintén egy ferrovegyület s chemiai alkatát Fe_ 
'S 
/S — S\ 
Fe< >Fe 
képlettel és nem . N3—Fe-S' , képlet által kell kifejezni, mint ezt Wein- 
N s — 
schenk a maga és Rammelsberg kísérleteire hivatkozva legvalóbbszínűnek tartja. 
Ez előadáshoz élénk eszmecsere fűződött, melyben Schmidt Sándor, Zimányi 
Károly, Dr. Muraközt Károly és az előadó vettek részt. 
2. Zimányi Károly a lunkányi (Hunyadmegye) barytról értekezett. 
A víztiszta, erős fényű kristályok rövid oszloposak (110), oo P szerint, rit¬ 
kábban dómásak (102), Va P oo lapjainak uralkodása által. E baryt egy nagyon 
elváltozott kristályos palában az üregeket tölti ki, a kőzet azonban csak mint 
görgeteg találtott. Az alakok a következők: a (100) ©o P oo, b (010) OC P OO, 
c (001 ) o P, m (110) oo P, / (210) OO P2, rj (320) oo P 3 /?, n (120) oo P2, (250) oo 
P 5 / 2 (?), y (130) ©oP3, d (102) V 2 P 00 , o(011)Poo, z (111) P, R (223) 7s P, 
r (112) V* p. f (113) Vs P, q (ÍU) V* P, v (115) Vb P, y (122) P2. 
3. Inkey Béla bemutatja Litschauer Lajos értekezését « a fémes ásványok 
ideijeinek érczesede'si viszonyairól* , melyet a szerző f. év ápril 1 1-én a magyarhoni 
földtani társulat selmeczi fiókegyesületének 1881 április hó 11-én tartott ülésén 
felolvasott. Szerző nem bocsátkozik elméleti fejtegetésekbe és genetikai magyará¬ 
zatokba az erezek keletkezésére és térbeli elosztására nézve, hanem inkább a gya¬ 
korlat nyújtotta tapasztalatok rendszeres gyűjtését és csoportos;tását kívánja elő¬ 
készíteni és megkezdeni oly czélból, hogy «az összegyűjtött eredményeken tovább 
építve, egyszer majd, — sokára tán — hazánk minden érezbányászatára nézve 
megbízható módon összeállíthatók lesznek azon jelek, melyek ott helyenként az 
érczvitel viszonyaira befolyással vannak.» 
Azon kezdi, hogy az itt felmerülő fogalmak definitióját adja. 
« Ereztelepek mindazon földtani képződmények, melyek a bányászat tárgyát 
képező fémes ásványokat (érczeket) tartalmazzák, tehát nem csupán a tulajdonképi 
rétegszerfí telepek,’" hanem az ércztelérek, tömzsök, fészkek is. 
Ezen telepeken belül vannak érczes és nem érczes részek: érczközök és 
meddő közök. 
Alakilag az érczközök vagy fészekszerűek, illetőleg gyakran lencsealakuak, 
vagy sávszerűek, t. i. azok, melyek a telér (vagy telep) síkján a csapás és dőlés 
iránya között futó érczes sávokat képezik, vagy végre oszlopszerüek, melyek a 
nagyon meredeken álló fekhelyeken a dőlés irányában eső keskeny, de hosszú osz¬ 
lopok alakjában tűnnek fel, a minők p. 0 . a selmeczi teléreken gyakoriak. 
Az érczközök térbeli eloszlásában a legnagyobb változatosság uralkodik. 
Mégis, ha a tapasztalt jelenségeket osztályozni akarjuk, meg kell külömböztetni 
oly jelenségeket, melyek 1. a mélység-különbségekkel, 2. a telep vastagságával, 
* Az eddigi gyakorlat szerint ereztelepek alatt csak is a rétegek módjára kelet¬ 
kezett érczképződményeket értettük és összefoglaló műszó gyanánt érezfekhelyek szót 
használtuk. Lehet, hogy az utóbbi kifejezést a szerző nyelvészeti szempontból kárhoz¬ 
tatja és mellőzi. — Inkey. 
Földtani Közlöny. XXI. köt. 1891. 
(243) 
24 
