106 
Ezekután áttérhetünk már a vázolt másodkori képződ¬ 
mények részletesebb ismertetésére és taglalására s kezdjük 
a legalsóbbal. 
Részletes földtani szerkezet. 
1. A Felső triász- vagy í'Ődolomit a főhegyvo 
nulatnak zömét képezvén, annak éjszaknyugatra fordult lej¬ 
tőin és alján uralkodólag föllép, s mint említém már, Kop- 
pánd és Homok-Bödöge között messze a síkba előrenyulva s 
párhuzamos mellékvonulatot alkotva, számtalan elszigetelt ko¬ 
pasz szírt, kúp és gerinc alakjában is kibukkan még. A fő¬ 
vonulat és az elszigetelek kisebb tömegek tetői felé azonban 
rendesen lassanként átmegy a dachsteinmészbe. Legszebb ilyen 
lassú átmenetét a Szarvad árkában figyeltem meg, mely a 
Gerenczc völgyéből a Kőrös- és Parajos-hegyek nyergére emel¬ 
kedik. A szemcsés, hasadékos jelleges dolomit fölfelé haladva, 
előbb összeállóbb és finomabb szemcséssé válik s lassanként 
egészen tömör és pados rétegzetü tiszta mészkőbe megyen át. 
Általában véve sárgás vagy barnás-szürke színű, igen hasadé¬ 
kos, de ritkábban annyira porló, mint Buda vidékén. Kalapács¬ 
osai sok helyen szikrát ad, jele, hogy sokszor van kovasavtól 
áthatva. 
Legnagyobb tömegekben a Gerencze patak mentében, 
továbbá Iharkút és Bakonybél között, végre Fenyőfő és Kop- 
pánd környékén van kifejlődve. Legmagasabb csúcsa a fővo¬ 
nulat déli végen van, a meredeken kiemelkedő pápavári hegy 
(1686'), innen éjszaknyugatnak lassanként alacsonyodnak ma¬ 
gaslatai s már a Pápalátókő Fenyőfőnél a nummulit-mészkő 
rétegei alá vonul. 
A fővonulatnak a medence belseje * felé fordult lejtőin 
már alig találhatni a dolomitot, az csupán a legmélyebb 
helyeken, — igy a Czuha és az oszlopi kőhegy patakának 
mély bevágásaiban — bukkan elő s a kiemelkedő lejtőkön 
mindenütt már fediije, a dachsteinmész az uralkodó képződ¬ 
mény 
Réteg z éti viszonyairól csak keveset lehet mon¬ 
dani. Fekiije területemen belül sehol sem jön a felületre; 
