110 
Megalodus triqueter Wulf. 
kőbeleire szorítkoznak, ezek azonban igen el vannak terjedve 
s helyenként roppant mennyiségben és a legkülönbözőbb nagy¬ 
ságú példányokban gyűjthetők. Leggyakrabban csupán jellemző 
át metszet-rajzai árulják el jelenlétét, de feltaláltam nehány he¬ 
lyet, hol igen szép kőbelek nagy mennyiségben gyűjthetők. 
így az oszlopi Kőárokban és a Gerendavágás laposán, az 
országút mellett lefutó árokban egész fej nagyságú, félig kinyú¬ 
ló példányokat láttam a kőzetben. A Gerendavágás laposának 
szélén köröskörül találtam egyes kisebb példányokat. Legtöbbet 
találtam azonban a Parrás hegy laposán és alján, ennek 
mészköve helyenként szorosan összetapadott megalodus-mag- 
vakból áll, melyek kalapács segélyével szétválaszthatok ugyan, 
de többnyire el is törnek. A legjobban megtartott példányokat 
végre Koppány mellett, a Somberek hegyein találtam, hol azon¬ 
ban korántsem oly gyakori, mint a Parrás hegyen. 
A Parrás hegyen egyetlen egy Gasteropoda köbéit ta¬ 
láltam s az igen közel áll a 
Turbo depressus Horn. sp.-hez, 
különösen azon kőbelekhez, melyeket Stoppaui A. a Yal Pe- 
laggia (a Comói tó kel. oldalán) esino-mészkövéből vagy fő¬ 
dolomitból leír (Les Petrifications d’Esino — 14 tábla 5., 6., 
7. ábra, szöv. G3 lap.) Főkülönbség az, hogy a Parrás-hegyi 
példánynál egy 3-ik csomósornak nyoma is látszik, mely 
a Turbo depressusnál hiányzik, s hogy kétszer akkora, mint 
utóbbi. 
3. Lias rétegek. A liasképletű rétegek csupán a fő- 
bolomii és dachsteinmész képezte töltésen belül jönnek nap¬ 
fényre, de sehol oly összefüggő és nagy tömegekben, mint a 
két előbbi, hanem csupán egyes elszigetelt, de egymáshoz kö¬ 
zel nem eső részletekben, melyek mind a porva-borzavári 
völgyre s ennek kerületére esnek. Épen azért, mivel összefiig- 
gésden nem észlelhetők rétegei s azonkívül nem minden he¬ 
lyen tartalmaznak jól megtartott kövületeket, egyenként fog¬ 
juk megismertetni azokat. 
A Kőröshegy és Kékbegy lias rétegei. A 
Bakony éjszaknyugati részének legmagasabb begye a Kőrös- 
