111 
hegy, éjszak felé alacsonyodra, átmegy a Kékheg) be. Mir.d 
kettőnek csúcsát és laposát, valamint keleti lejtőiknek egy ré¬ 
szét, is lias-mészkövek képezik, melyek aránylag még a legtöbb 
kövületeket szolgáltatták. 
A Kőröshegy keleti lejtőjén fölfelé haladva legalul a fe¬ 
hér tömör dachsteinmész pados rétegfői állnak ki (I. átmetszet 
d. m.), a lejtő közepetáján aztán vörös crinoid törzsekből fe¬ 
hérpettyes és eres-mészkőnek tömzsei hevernek szerte, de helyt¬ 
álló rétegeket itt nem találtam. Ellenben a Kékbegy lejtőjének 
megfelelő magasságában ugyanezen mészkőnek vastag-táblás, 
hasadékos rétegei 60° alatt közel EK-nek dűlnek. Ilyen mészkő 
fel a nyeregig található, mely a Kőröshegyet a Parajos hegy¬ 
től elválasztja, de mivel a szerteheverő tömzsök és darabok 
a nyergen átnyúló löszön fekszenek, valószínűleg a Kőröshegy 
magaslatáról legördültek. Az említett nyeregről meredeken 
emelkedik a Kőröshegy kapja s itt újra elszórt tömzsökben 
találhatni ugyanazon köviiletdús, tarka crinoid mészkövet. Föl¬ 
jebb a lejtőn erre egy barnás sárga vagy világos vörös és sár¬ 
gatarka, vagy fehér tömött mészkő vastag rétegpadjai követkéz 
nek. melyek petrographiailag igen hasonlítanak a dachsteinmész- 
hez, mit a benne előforduló gyér kövületek is nevelnek, csakhogy 
a dachsteinmészben soha sem hiányzó Megalopodus-rajzok itt nem 
találhatók. A legmagasabb sziklaorom végre a vörös mészkőnek s 
odább újra brachyopodadús, tarka erinoidmésznek táblás réte¬ 
gei következnek, csakhogy itten 50°—60° alatt DDNy-nak 
dűlnek már. Ezen oromnak éjszak keleti alján és folytatásában 
a Kékbegy felé, előbb szarukőtartalmú szürke vagy vöröses 
tömött, helyenként márgás mészkő, azután a Kékbegy laposán 
és lejtőjén újra az említett fehérpettyes, kövületdús erinoid- 
mészkő következik. 
Kövületek. A Kőröshegy és Kékhegy lejtőjén és te¬ 
tején kifejlődött vörös vagy fehértarka crinoidmészből a követ¬ 
kező kövületeket gyűjtöttem. 
Terebratula ( Waldhehnia ?') Beyrichi Opp. . . i. gy. 
„ „ mutabilis Opp. . . i. gy. 
n „ nimbata Opp. . . e. gy. 
Spiriferina alpina var. Opp. . . gy. 
