115 
nek dűlése nehány foknyi ÉÉÉNy-nak. Ezen mészkőben Ap- 
tychek és a Terebratula diphya töredékei annak már a 
tithoni emeletbe tartozását bizonyítják. Az alatta fekvő réte¬ 
gek azonban nyilván az alsó lias kőröshegyi 1. és 3. rétegei¬ 
nek megfelelők. 
A Borza vár és Kardosrét közt ész. déli irányban 
elnyúló Bocskorhegynek szerkezete egészen azonos a borza- 
vári Kopaszhegy szerkezetével. A hegyvonulat laposán, szaru- 
kődús, táblás szürke vagy vörös crinoidmész és márgás mész 
van elterjedve, melyben azonban egyetlen meghatározható kö¬ 
vületet sem találhattam. 
A Bocskorhegy nyugati lejtőjén azonban, a zirz-borzavári 
út által föltárt hasonló petrographiai szerkezetű erinoidmész- 
kőben, melynek rétegei nehány fok alatt DK-nek dűlnek, 
Zsigmondy Béla úr 1870-ben igen szép Terebr. diphyákat 
gyűjtött s így lehetséges, hogy a tetőn kifejlődött rétegek, 
legalább részben tithoni emeletnek, de valószínűbbnek tartom, 
hogy a kardosréti alsó Szesztrahegy felső rétegeinek megfe¬ 
lelők s még a középliasképlethez tartoznak. 
A szaruköves táblás erinoidmészkő és márga alatt hus- 
vörös, márványszerű, erinoidment mészkő vastag táblás rétegei 
következnek, melyek a kardosréti temető völgyében 10° alatt 
Ny nak dűlnek s következő kövületeket tartalmaznak : 
Terebratula ( Waldheimia ) Beyrichi Opp. 
lerebrat. Andiért Opp. 
Terebr. cfr. Sinemurensis Opp. 
Rhynchonélla sp. 
Ezen jelleges hierlatzi mészkő alatt aztán a lias itteni Igalsó 
szintjét képező tömött szürke, sárgás vagy vörös tarkázott 
mészkő pados rétegei következnek, melyeknek alsó határát, 
miután kövületeket alig találhatni bennök, a dachsteinmészkő 
felé, lehetetlen kijelölni. 
Kar dós rétnél az Alsó- és Félső Szesztra hegyen vannak 
legjobban kifejlődve a liaskorú rétegek. (Lásd a II. átmetszetek) 
Az alsó-Szesztrahegynek alapja 1) tömör vörös és fehér¬ 
tarka hierlatzi mészkő, ennek jellemző brachyopodáival. Ezt 
2) sárgásszürke, táblás márgarétegek követik, melyek 
10 * 
