122 
teveli Sédben kibukkan a Grypbaea vesicularis tartalmú már- 
ga, mint legmélyebb szintáj. A hegygerincen éjszaknyugat felé 
haladva tovább (s itt Balhegy a neve) nemsokára a hippurit- 
mészkő sziklái buknak elő s lankásan éjszaknyugatnak dűlve 
leginkább a gerinc lejtőin állanak ki vastagtáblás vagy pados 
rétegei. A Balhegynek déli lejtőjén egészen magánosán ki¬ 
emelkedik egy hegyes kúp, a teveli Csekhegy, melyen a hip- 
púritmész 19° alatt ÉNy-nak dűl, a mi a rétegek általános 
dűlésirányát is jelzi. 
A jári majortól éjszakkeletre azonban a déli lejtőn egy 
igen meredek sziklás hely van, hol a rétegek csaknem egészen 
föl vannak állítva, s itt különösen nevezetes a hippuritek feltűnő 
nagysága (2‘ hosszuakat s comb vastagságuakat is láttam a 
sziklába nőve) és roppant mennyisége. Helyenként a sziklá¬ 
ban egymás mellett ezen óriási puhányok egész sora kiáll s 
orgonasipokhoz hasonlítanak. Az uralkodó Hippurites cornu 
vaccinum-on kívül még csak a 
Sphaerulites angeoides Lapeyr. 
sokkal apróbb és ritkább példányait találtam itten. 
A sziklás gerincnek folytatásában a mészkő sok helyen 
porhanyóvá és tiszta fehérré van válva a felületen, úgy hogy 
valóságos krétához hasonlít. 
Nagy Tevel határában a gerincnek neve „teveli legelő 11 
mely Tapolcafő előtt végződik. 
Ejszaknyugati folytatásában egymásután két alacsonyabb 
kúp emelkedik, melyek nagy kőbányák által vannak föltárva, 
úgy hogy rétegeik igen jól tanulmányozhatók. Az első az új 
kőbánya, a második a régi kőbánya. (Lásd a IV. átmet¬ 
szetek ) 
Az uj kőbánya viszonyai a következők: Fölül 2—4 
ölnyi márga és vörös agyag-törmelék. Ez alatt kékesszürke, 
belül vörhenyes mészkőnek l'-nyi rétegei következnek, melyek 
vagy vörös agyaggal, vagy sárgásszürke márgás rétegekkel 
váltakoznak. Összesen 6 váltakozó réteg volt föltárva: A ré¬ 
tegek diilése 20°-nyi DNy-nak. A kőbányát a szilárdabb 
mészkő- és márgarétegek végett mivelik, melyeket Pápára 
szállítanak épület- és burkolatkőnek. 
